Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/12109/25
Номер провадження2/711/743/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
24 грудня 2025 року ТОВ «Бізнес позика», через підсистему «Електронний суд», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 118,37 грн та судові витрати (вхідний №52339, а.с.1-9).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 17 грудня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір №477578-КС-003 про надання кредиту (далі – Договір кредиту), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 5000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит.
Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 5000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , котру вона вказала при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.
Проте до теперішнього часу позичальник свої зобов`язання за договором №477578- КС-003 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором №477578-КС-003, чим порушила зобов`язання, встановлені договором. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 477578-КС-003, відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором №477578-КС-003 на загальну суму 5377,62 грн.
Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за Договором кредиту, тому, станом на 01.12.2025, утворилась заборгованість за договором №477578-КС-003 про надання кредиту в розмірі 12 118,37 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 4358,59 грн; суми прострочених платежів по процентах – 7759,78 грн; суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; суми прострочених платежів за комісією – 0,00 грн.
У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання кредиту №477578-КС-003 від 17.12.2023 у загальній сумі 12 118,37 грн, а також судові витрати.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 14 год 10 хв 29 січня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.75-76).
11 січня 2026 року відповідачем ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд», поданий відзив на позовну заяву, у прохальній частині якого відповідач просить суд врахувати у справі складне матеріальне становище відповідача та наявність малолітньої дитини на утриманні; у разі задоволення позову, розглянути можливість встановлення послідовного графіка погашення боргу або реструктуризації; відкласти стягнення боргу в повному обсязі, щоб не порушувати права дитини (вхідний №1119/26, а.с.83-84).
Відзив на позовну заяву обгрунтований тим, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини, яка перебуває на її утриманні. Також відповідач не має офіційного доходу і це не дає їй змоги сплатити всю суму боргу одночасно без порушення права дитини на належне утримання. Весь період після укладення кредитного договору відповідач перебувала у вкрай складному матеріальному становищі, а також була звільнена з роботи у зв`язку з чим взагалі втратила джерело доходу, враховуючи підвищення цін на базові товари та послуги, а також витрати, пов`язані з доглядом за дитиною, можливість погашення кредитної заборгованості в повному обсязі у найближчий час є об`єктивно неможливим.
Крім того відповідач у відзиві зазначає про те, що вона не ухиляться від виконання зобов`язань, однак вважає за необхідне щоб суд врахував складне матеріальне становище, а також факт, що стягнення всієї суми боргу та нарахованих штрафів наразі може призвести до значного погіршення добробуту дитини.
12 січня 2026 року позивач ТОВ «Бізнес позика» направило до суду відповідь на відзив, у прохальній частині якої просить суд позовні вимоги задовольнити, відмовивши у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду (вхідний 1279, а.с.88-103).
Заперечення проти відзиву на позов позивач обгрунтовує тим, що предметом позову є лише заборгованість по тілу та процентам за надання кредиту, які були нараховані відповідно до умов кредитного договору; будь-яких грошових коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем не пред`явлено до стягнення з відповідача.
Також позивач у відповіді на відзив зазначає про те, що відповідач, зробивши часткову оплату з метою виконання умов кредитного договору, вчинила конклюдентні дії щодо визнання факту укладення такого договору, а відповідно і визнання правомірності вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.
Крім того у відповіді на відзив позивач зазначає про те, що в конкретній справі відсутні правові підстави, передбачені ст.435 ЦПК України, для розстрочення виконання судового рішення з огляду на таке: 1) відповідач не обґрунтувала обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з посиланням на відповідні належні, достатні, та достовірні докази; 2) на підтвердження нібито «скрутного матеріального становища» відповідача не надала суду жодних належних, достатніх та достовірних доказів, наприклад довідок про доходи за цей та попередні роки, витягів з реєстрів щодо відсутності у відповідача нерухомого та рухомого майна тощо; 3) відповідач не зазначила строк, на який вона просить суд розстрочити виконання рішення суду; 4) відповідач також не зазначила суму щомісячного платежу для розстрочення виконання рішення суду.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 січня 2026 року розгляд цивільної справи №711/12109/25 відкладений до 15 год 10 хв 24 лютого 2026 року.
Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника ОСОБА_2 у підсистемі «Електронний суд», що були отримані цими учасниками справи 11.02.2026 (а.с.114 зворот, 116 зворот). Водночас у п.6-7 прохальної частини позовної заяви представник позивача ОСОБА_2 просила суд розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, а також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.8 зворот).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 24 лютого 2026 року о 15 год 10 хв не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. 
З матеріалів цивільної справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання з огляду на таке.
Як встановлено судом відповідач ОСОБА_1 має зареєстрований кабінет у підсистемі «Електронний суд» у зв`язку з чим судова повістка про виклик направлялася судом в електронній формі саме до електронного кабінету відповідача ОСОБА_1 та отримана нею 11 лютого 2026 року о 18 год 42 хв 13 сек (а.с.115 зворот).
Пунктом 2 ч.8 ст.128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
З огляду на те, що саме 11 лютого 2026 року відповідач ОСОБА_1 отримала судову повістку про виклик до суду в електронному кабінеті в підсистемі «Електронний суд», тому суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача ОСОБА_1 про дату (24 лютого 2026), час (15 год 10 хв) і місце (м. Черкаси, вул. Гоголя, 316, 3-й поверх) судового засідання.
Водночас, у прохальній частині відзиву на позовну заяву, відповідач виявила волю на розгляд справи у її відсутність (а.с.83-85).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, а також процесуальну позицію відповідача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 17.12.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) №477578-КС-003 (далі – Кредитний договір). 
Пунктами 2.1, 2.3-2.12 Кредитного договору визначено, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». 
Строк, на який надається кредит становить 24 тижнів. 
Стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000% - фіксована. 
Знижена процентна ставка за кредитом в день – 1,14462815% - фіксована.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Комісія за надання кредиту - 750,00 грн. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Загальний розмір наданого кредиту – 5000 грн.
Термін дії договору - до 02.06.2024.
Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту – 12960 грн.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка – 9006,64 процентів.
Дата видачі кредиту – 17.12.2023.
Дата повернення кредиту – 02.06.2024. 
Мета отримання кредиту – для придбання товарів (робіт, послуг), для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей Кредит є споживчим кредитом.
Пунктом 3.1. Кредитного договору передбачено, що кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1. договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 договору.
Крім того, п.3.2 Кредитного договору передбачено, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі – проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору.
Пунктом 3.2.2 Кредитного договору встановлено, що сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. 
У 3.2.3 Кредитного договору обумовлено, що сторони на момент укладення договору встановили наступний графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка. Зокрема, у цьому пункті Кредитного договору сторони обумовили, що повернення кредиту, відсотків та комісії мало б відбуватися періодично, починаючи з 31.12.2023 до 02.06.2024.
Також зі вступної частини Кредитного договору суд встановив, що цей договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Із п.8 Кредитного договору суд встановив, що у розділі «Позичальник», після реквізитів відповідача, міститься електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме: UA-0674 (а.с.21-25). 
Із візуальної форми послідовності дій Клієнта, що підготовлена ТОВ «Бізнес позика», суд встановив, що 17.12.2023 о 16:50:59 год відбувся вхід відповідача ОСОБА_1 як клієнта ТОВ «Бізнес позика» до особистого кабінету, а об 17:11:16 год 17.12.2023 ОСОБА_1 підписала Кредитний договір (а.с.36).
Також суд встановив, що 17.12.2023 о 17.11 гол ТОВ «ПрофітГід» здійснило трансакцію на замовлення ТОВ «Бізнес позика» щодо перерахування ОСОБА_1 5000 грн на картковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк», з призначенням платежу: перерахунок коштів ОСОБА_1 згідно кредитного договору №477578-КС-003 від 17.12.2023 без ПДВ (а.с.39).
Крім того з довідки АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-260130/42787-БТ від 04.02.2026, що витребувана судом за клопотанням позивача та надійшла до суду 09.02.2026 (вхідний №5243), суд встановив, що ТОВ «Бізнес позика» через означену банківську установу 17.12.2023 було здійснено перерахунок суми позики в розмірі 5000 грн на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (а.с.118-119).
Із дослідженого в судовому засіданні Паспорту споживчого кредиту суд встановив, що цей засіб доказування містить інформацію та контактні дані ТОВ «Бізнес позика» як кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення кредиту, а також електронний підпис ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором: UA-7672 (а.с.18-20).
Із розрахунку заборгованості за кредитом суд встановив, що починаючи з 17.12.2023 щодня позивачем відповідачу нараховувались відсотки за користування кредитом у строк до 02.06.2024; надалі сума боргу зі сплати відсотків, що, станом на 02.06.2024, становила 7759,78 грн лишається незмінною.
Крім того з розрахунку заборгованості за кредитом суд встановив, що відповідач здійснювала часткове погашення як заборгованості за тілом кредиту, так і за відсотками та комісією. Зокрема, відповідач здійснила наступні сплати грошових коштів у рахунок погашення тіла кредиту: 29.11 грн (28.01.2024), 397,20 (09.02.2024) та 215,10 (27.02.2024); відсотків: 858,45 грн (31.12.2023), 801,22 грн (14.01.2024), 801,22 (28.01.2024), 682,8 (09.02.2024) та 842,52 грн (27.02.2024); комісії: 221,55 грн (31.12.2023), 278,78 грн (14.01.2024) та 249,67 грн (28.01.2024).
Також із означеного розрахунку заборгованості, що підготовлений позивачем, суд встановив, що, станом на 28.11.2025, сукупна заборгованість відповідача перед позивачем згідно Кредитного договору становить 12 118,37 грн, що складається з: 4358,59 грн – суми прострочених платежів по тілу кредиту, 7759,78 грн – суми прострочених платежів по процентах, та 0,00 грн – суми заборгованості по комісії та штрафам (а.с.11-16).
Також із долученого до відзиву на позовну заяву актового запису про народження, що сформований за допомогою порталу Дія, суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є ОСОБА_4 (а.с.86-87). 
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі – Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).
Частинами 1,2 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Кредитного договору суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого правочину на зазначених у ньому умовах шляхом підписання Кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-0674.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання нею в кредит від ТОВ «Бізнес позика» грошових коштів у сумі 5000 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Кредитного договору у строки, передбачені цим правочином. 
Водночас матеріалами справи підтверджується той факт, що сума кредиту, яка була обумовлена між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 і відображена в п.2.1 Кредитного договору, була отримана відповідачем шляхом перерахування на її картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк».
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за Кредитним договором кредитодавцю ТОВ «Бізнес позика», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 4358,59 грн (з урахуванням сплачених відповідачем 641,41грн; 5000 грн – 641,41 грн = 4358,59 грн) в рахунок погашення тіла кредиту підлягає задоволенню.
Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 7759,78 грн, суд зазначає наступне.
Пунктами 2.1, 2.3-2.12 Кредитного договору визначено, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». 
Строк, на який надається кредит становить 24 тижнів. 
Стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000% - фіксована. 
Знижена процентна ставка за кредитом в день – 1,14462815% - фіксована.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Комісія за надання кредиту - 750,00 грн. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Загальний розмір наданого кредиту – 5000 грн.
Термін дії договору - до 02.06.2024.
Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту – 12960 грн.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка – 9006,64 процентів.
Дата видачі кредиту – 17.12.2023.
Дата повернення кредиту – 02.06.2024. 
Мета отримання кредиту – для придбання товарів (робіт, послуг), для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей Кредит є споживчим кредитом.
Пунктом 3.1. Кредитного договору передбачено, що кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1. договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 договору.
Крім того, п.3.2 Кредитного договору передбачено, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі – проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору.
Пунктом 3.2.2 Кредитного договору встановлено, що сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. 
У 3.2.3 Кредитного договору обумовлено, що сторони на момент укладення договору встановили наступний графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка. Зокрема, у цьому пункті Кредитного договору сторони обумовили, що повернення кредиту, відсотків та комісії мало б відбуватися періодично, починаючи з 31.12.2023 до 02.06.2024.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру боргу за нарахованими та несплаченими процентами за користування відповідачем кредитом, керуючись ст.627 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями Закону України «Про споживче кредитування», а також умовами Кредитного договору, встановив, що їх розмір визначений неправильно з огляду на таке.
Як встановлено судом з аналізу розрахунку заборгованості (а.с.11-16), кредитодавець ТОВ «Бізнес позика» здійснило нарахування відповідачу відсотків з призми 1,14462815%/день у період часу з 17.12.2023 до 17.03.2024 включно, а починаючи з 18.03.2024 і до 02.06.2024 – з призми 2,0%/день, а саме:
1)за період з 17.12.2023 до 28.01.2024: 2460,89 грн (5000 грн х 0,0114462815= 57,23 грн (розмір відсотків за один день користування сумою кредиту); 57,23 грн х 43 днів (кількість днів між 17.12.2023 та 28.01.2024) = 2 460,89 грн)); 
2)за період з 29.01.2024 до 09.02.2024: 682,8 грн (4970,89 грн х 0,0114462815 = 56,9 грн (розмір відсотків за один день користування сумою кредиту); 56,9 грн х 12 днів (кількість днів між 29.01.2024 та 09.02.2024 = 682,8 грн));
3)за період з 10.02.2024 до 27.02.2024: 942,3 грн (4573,69 грн х 0,0114462815 = 52,35 грн (розмір відсотків за один день користування сумою кредиту); 52,35 грн х 18 днів (кількість днів між 10.02.2024 та 27.02.2024) = 942,3 грн));
4)за період з 28.02.2024 до 17.03.2024: 947,91 грн (4358,59 грн х 0,0114462815 = 49,89 грн (розмір відсотків за один день користування сумою кредиту); 49,89 грн х 19 днів (кількість днів між 28.02.2024 та 17.03.2024 = 947,91грн));
5)за період з 18.03.2024 до 02.06.2024: 6 712,09 грн (4358,59 грн х 0,02 = 87,17 грн (розмір відсотків за один день користування сумою кредиту); 87,17 грн х 77 днів (кількість днів між 18.03.2024 та 02.06.2024 = 6 712,09 грн)).
Отже, сукупний розмір відсотків, що підлягали сплаті позичальником на користь кредитодавця у рахунок виконання умов Кредитного договору складав 11 745,99 грн (2460,89 грн + 682,8 грн + 942,3 грн + 947,91 грн + 6712,09 грн). З урахуванням того, що позичальник сплатила кредитодавцю, в період з 17.12.2023 до 02.06.2024 грошові кошти в сумі 3986,21 грн у рахунок погашення заборгованості за відсотками, тому розмір недоплачених відповідачем відсотків складає 7759,78 грн (11 745,99 грн – 3986,21 грн).
Проте ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2013, що набрав чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Відповідно до пункту 17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (тобто, з 24.12.2023 до 21.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 22.04.2024 до 19.08.2024 включно); починаючи з 20.08.2024 та надалі - 1%.
Проте відповідно до п. 2.4 Кредитного договору розмір процентної ставки протягом всього строку кредиту становить 2,0%/день (стандартна процентна ставка).
Частиною 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Суд, проаналізувавши умови Кредитного договору, в контексті щоденної відсоткової ставки за користування кредитом протягом строку кредиту, зокрема в період часу з 22.04.2024 до 02.06.2024, з урахуванням сплачених позичальником грошових коштів, у взаємозв`язку з положеннями ч.5 ст.8, ч.5 ст.12 та п.17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», встановив, що умова п. 2.4 Кредитного договору щодо сплати щоденних відсотків за користування сумою кредиту протягом означеного строку (з 22.04.2024 до 02.06.2024, тобто протягом 42 днів) в розмірі 2,0%/день є нікчемною, оскільки порушує права відповідача як споживача кредитних послуг щодо відповідності умов Кредитного договору положенням Закону України «Про споживче кредитування» в контексті максимальної щоденної відсоткової ставки, що визначена цим нормативно-правовим актом, починаючи з 24.12.2023.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що за період часу з 22.04.2024 до 02.06.2024 включно, відсотки за користування відповідачем як споживачем сумою кредиту підлягають перерахунку з призми щоденної відсоткової ставки в розмірі 1,5 % замість 2,0%.
Таким чином, розмір відсотків, які підлягали сплаті відповідачем на користь кредитодавця ТОВ «Бізнес позика», згідно умов Кредитного договору, є наступним: 
1)за період з 17.12.2023 до 28.01.2024: 2460,89 грн (5000 грн х 0,0114462815= 57,23 грн (розмір відсотків за один день користування сумою кредиту); 57,23 грн х 43 днів (кількість днів між 17.12.2023 та 28.01.2024) = 2 460,89 грн)); 
2)за період з 29.01.2024 до 09.02.2024: 682,8 грн (4970,89 грн х 0,0114462815 = 56,9 грн (розмір відсотків за один день користування сумою кредиту); 56,9 грн х 12 днів (кількість днів між 29.01.2024 та 09.02.2024 = 682,8 грн));
3)за період з 10.02.2024 до 27.02.2024: 942,3 грн (4573,69 грн х 0,0114462815 = 52,35 грн (розмір відсотків за один день користування сумою кредиту); 52,35 грн х 18 днів (кількість днів між 10.02.2024 та 27.02.2024) = 942,3 грн));
4)за період з 28.02.2024 до 17.03.2024: 947,91 грн (4358,59 грн х 0,0114462815 = 49,89 грн (розмір відсотків за один день користування сумою кредиту); 49,89 грн х 19 днів (кількість днів між 28.02.2024 та 17.03.2024 = 947,91грн));
5)за період з 18.03.2024 до 21.04.2024: 3 050,95 грн (4358,59 грн х 0,02 = 87,17 грн (розмір відсотків за один день користування сумою кредиту); 87,17 грн х 35 днів (кількість днів між 18.03.2024 та 21.04.2024 = 3 050,95 грн));
6)за період з 22.04.2024 до 02.06.2024: 2 745,96 грн (4358,59 грн х 0,015 = 65,38 грн (розмір відсотків за один день користування сумою кредиту); 65,38 грн х 42 дні (кількість днів між 22.04.2024 та 02.06.2024 = 2 745,96 грн)).
Отже, сукупний розмір відсотків, що підлягали сплаті кредитодавцю ТОВ «Бізнес позика», у період строку кредиту, протягом якого означений кредитодавець здійснював нарахування відсотків (з 17.12.2023 до 02.06.2024) з урахуванням положень ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», складає 10 830,81 грн.
Водночас, зважаючи на те, що позичальник сплатила кредитодавцю, в період з 17.12.2023 до 02.06.2024, грошові кошти в сумі 3986,21 грн у рахунок погашення заборгованості за відсотками, тому розмір недоплачених відповідачем відсотків складає 6 844,6 грн (10 830,81 грн – 3986,21 грн).
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що розмір відсотків, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача в розмірі 7759,78 грн, підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 6 844,6 грн (10 830,81 грн – 3986,21 грн).
Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала суду жодних належних і допустимих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за Кредитним договором, зокрема, з призми розміру сплачених нею коштів у рахунок як погашення суми кредиту, так і відсотків, що вплинуло б на розмір заборгованості, зокрема, за відсотками.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за відсотками є частково обгрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню частково в сумі 6844,60 грн.
Також суд дійшов висновку про помилковість тверджень відповідача щодо зменшення (відмову) в стягненні заборгованості за Кредитним договором з призми незадовільного матеріального стану та перебування на утриманні відповідача малолітньої дитини, оскільки означені обставини не обумовлені сторонами у Кредитному договорі як такі, що є підставою для або зменшення розміру відсотків, або їх не нарахування в цілому. У цьому контексті суд звертає увагу відповідача, що означені цим учасником справи обгрунтування щодо зменшення та/або відмови у стягненні заборгованості за Кредитним договором, також не обумовлені ані положеннями ЦК України, ані Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заперечення відповідача проти позовних вимог про стягнення розміру заборгованості за Кредитним договором не грунтуються ані на умовах Кредитного договору, ані на положеннях як ЦК України, так і Закону України «Про споживче кредитування», а тому заборгованість позивачем нарахована відповідачу у відповідності до умов Кредитного договору, який відповідач уклала без будь-яких застережень шляхом підписання цього правочину одноразовим ідентифікатором UA-0674, частково виконавши його на загальну суму 5 377,62 грн.
Вирішуючи питання щодо можливості розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду, про що відповідачем заявлено у прохальній частині відзиву на позовну заяву, суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Згідно з вимогами ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду - виконання судового рішення.
Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018 (провадження №61-40258ав18).
Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим. Подібний правовий висновок викладено у п.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2021 у справі № 9901/598/19 (провадження № 11-440заі20), який згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.
Згідно змісту відзиву на позовну заяву, клопотання про розстрочення (відстрочення) сплати заборгованості за Кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 обгрунтовує незадовільним матеріальним становищем, відсутністю офіційного доходу, перебуванням на її утриманні малолітньої дитини, звільненням з роботи, а також розміром витрат на утримання дитини.
Водночас процесуальний закон пов`язує можливість відстрочення або розстрочення виконання рішення суду лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.
Отже, можливість розстрочення (відстрочення) виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому, рішення про розстрочення (відстрочення) виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника.
У той же час, відповідачем ОСОБА_1 не надано до суду доказів, які підтверджують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, що суперечить ст. 435 ЦПК України. Відповідач належним чином не обґрунтувала підстави для розстрочення (відстрочення) виконання рішення суду, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження як незадовільного матеріального становища, так і факту самостійного утримання малолітньої дитини без участі в її утриманні батька, тощо.
За вказаних підстав, у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про розстрочення (відстрочення) виконання рішення суду, слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю.
Водночас суд звертає увагу відповідача ОСОБА_1 , що вона не позбавлена процесуального права на звернення до суду, який ухвалив судове рішення, із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення з наданням доказів існування обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що заперечення позивача проти задоволення заяви відповідача про відстрочення (розстрочення) виконання судового рішення, що викладені у відповіді на відзив, є обгрунтованими і вмотивованими.
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.4 прохальної частини позовної заяви від 24.12.2025, про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на сплату судового збору, то суд зазначає про таке.
Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що витрати позивача по сплаті судового збору складають 2422,40 грн (з врахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8), що підтверджується платіжною інструкцією №21975 від 19.12.2025 (а.с.10). 
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором обгрунтованими і задовольнив їх на суму 11 203,19 грн (4358,59 грн – заборгованості за тілом кредиту, та 6 844,60 грн – заборгованість за відсотками), що складає 92,45% від ціни позову (11 203,19 грн / 12 118,37 грн), тому з відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 239,51 грн, тобто 92,45% від розміру сплаченого позивачем судового збору (2422,40 х 0,9245).
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в розмірі 11 203,19 грн, з яких: 4358,59 грн – заборгованості за тілом кредиту, та 6 844,60 грн – заборгованість за відсотками. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2239,51 грн - судового збору, що визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
Керуючись ст. 527, 530, 599, 610, 626-628, 638, 1046, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.8, 12, п.17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 247, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за договором про надання кредиту №477578-КС-003 від 17 грудня 2023 року в розмірі 11 203 (одинадцять тисяч двісті три) гривні 19 (дев`ятнадцять) копійок, з яких: 4358 (чотири тисячі триста п`ятдесят вісім) гривень 59 (п`ятдесят дев`ять) копійок – заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), та 6844 (шість тисяч вісімсот сорок чотири) гривні 60 (шістдесят) копійок – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 2239 (дві тисячі двісті тридцять дев`ять) гривень 51 (п`ятдесят одна) копійка судового збору.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складене 24 лютого 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», код ЄДРПОУ: 41084239, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко