ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2026 року	справа № 380/21954/25	
Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України ( 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, ЄДРПОУ 00034022) визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, у якій просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” у розмірі 500 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку із смертю її чоловіка – військовослужбовця НОМЕР_2 ОСОБА_2 , через захворювання, яке пов`язане із проходженням військової служби, оформлене витягом з протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №89/в від 25 вересня 2025 року;
- зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно здійснити розгляд заяви ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” у розмірі 500- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку із смертю її чоловіка – військовослужбовця НОМЕР_2 ОСОБА_2 , через захворювання, яке пов`язане із проходженням військової служби.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28 лютого 2025 року штатна НОМЕР_3 Регіональна військово-лікарська комісія встановила, що захворювання ОСОБА_2 , а саме: гострий інфаркт передньої стінки міокарду; гостра серцево-судинна недостатність пов`язані із проходженням військової служби, що підтверджується витягом з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії №625 від 28 лютого 2025 року. Вважає, що ОСОБА_1 , як дружина померлого під час проходження військової служби військовослужбовця має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року. 25 вересня 2025 року комісія Міністерства оборони України прийняла рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги. Комісія зазначила: “Згідно з листом Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи від 03 квітня 2024 року №921 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,47%. Причиною смерті ОСОБА_2 став гострий інфаркт передньої стінки міокарду. Відповідач, відмовляючи у призначенні одноразової грошової допомоги, безпідставно послався на факт виявлення в крові ОСОБА_2 етилового спирту в концентрації 2,47%, ототожнивши цю обставину із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), а також із наявністю дій, вчинених у стані алкогольного сп`яніння, що нібито спричинили його смерть. Позивач зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не складався та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не виносилася. Вказує, що юридичного факту вчинення ним адміністративного правопорушення не існує, а тому, і підстав для застосування ст. 16-4 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” немає. Стверджує, що відповідач не довів, що смерть настала внаслідок дій у стані алкогольного сп`яніння. Висновки Відповідача базуються виключно на результатах токсикологічного дослідження, яке лише констатує наявність етилового спирту у крові, але не встановлює причинно-наслідкового зв`язку між його наявністю та смертю військовослужбовця. Ні в матеріалах службового розслідування, ні в медичній документації не зазначено про будь-які активні чи небезпечні дії ОСОБА_2 у стані сп`яніння, які могли б прямо або опосередковано призвести до смерті. Згідно з медичною документацією, смерть ОСОБА_2 настала раптово під час перебування на службі внаслідок гострого інфаркту міокарда. Жодних обставин, що вказували б на нещасний випадок, травмування, конфлікт чи інші дії, які могли б бути наслідком алкогольного сп`яніння, не встановлено. Стверджує, що висновки військово-лікарської комісії підтверджують зв`язок захворювання із проходженням військової служби. Факт зазначення у протоколі засідання військово-лікарської комісії, що захворювання, яке призвело до смерті, пов`язане із проходження військової служби, є спростуванням вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення чи дій у стані сп`яніння. Зазначає, що виявлення етилового спирту в крові ОСОБА_2 могло бути обумовлено застосуванням медичних препаратів, що містять спирт, під час надання медичної допомоги перед настанням смерті. Просив позов задовольнити. 
Ухвалою судді від 6.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 27.01.2026 витребувано від ОСОБА_1 належної якості докази, а саме: копію витягу з протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №89/в від 25 вересня 2025 року.
Вказані докази надійшли до суду 28.01.2026.
Відповідач подав до суду відзив на позов у якому проти позову заперечив. Відповідач зазначає, що як слідує із акту спеціального розслідування випадку смерті командира 3 гранатометного відділення гранатометного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого сержанта ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання згідно бойового розпорядження командира НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 від 05.11.2023 № 0511/5, в районі населеного пункту АДРЕСА_2 , близько 15:40 год 13.11.2023 було евакуйовано ПХГ Таврійське командира 3 гранатометного відділення гранатометного взводу НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого сержанта ОСОБА_2 , який скаржився на сильний біль в грудях. Під час надання первинної допомоги, о 18:12 год була зафіксована біологічна смерть. Попередній діагноз: гострий коронарний синдром з елевацією 8Т. Клінічна смерть. ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з листом КЗ ЛОР “Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи” від 03.04.2024 № 921 адресованого начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 поінформовано, що при судово-токсикологічній експертизі крові померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , 1970 р.н., виявлено етиловий спирт в кількості 2,47 проміле. Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної 16 Регіональної ВЛК від 28.02.2025 №625 захворювання старшого сержанта ОСОБА_2 “Гострий інфаркт передньої стінки міокарду. Гостра серцево-судинна недостатність” (етиловий спирт в крові в кількості 2.47%о), яке відповідно до військово-облікових документів послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби. Зазначає, що підпунктом “а”, “б” частини 1 статті 16-4 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (в редакції чинній на час виниклих правовідносин) встановлено випадки, коли призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються. Вказує, що положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено складання протоколу про адміністративні правопорушення відносно померлої особи, при цьому не складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно померлої особи не свідчить, що таке правопорушення не вчинялося такою особою. Стверджує, що дія Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” дія цього Закону не поширюється на ОСОБА_1 , чоловік якої помер під час проходження військової служби внаслідок вчинення адміністративного правопорушення. Вважає, що вказані докази свідчать про вчинення старшим сержантом ОСОБА_2 адміністративного правопорушення в тій мірі, яка надає можливість зробити висновок про обґрунтованість відмови виплаті спірної допомоги за пунктами “а” і “б” частини 1 ст. 16-4 Закону № 2011-ХІІ. Зазначає, що обставини смерті ОСОБА_2 не відносяться до визначених Законом випадків можливості призначення і виплати одноразової грошової допомоги. Вважає, що Комісія Міністерства оборони України діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом. Просив у задоволенні позову відмовити.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного. 
ОСОБА_2 був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується витягом із наказу Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №28 від 2 лютого 2023 року та довідкою №2972 від 30 травня 2023 року.
ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 28 травня 1992 року.
З 16 жовтня 2023 року по 31 жовтня 2023 року, з 05 листопада 2023 року по 13 листопада 2023 року ОСОБА_2 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідкою №753 від 26 січня 2024 року.
Актом спеціального розслідування випадку смерті командира 3 гранатометного відділення гранатометного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого сержанта ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання згідно бойового розпорядження командира НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 від 05.11.2023 № 0511/5, в районі населеного пункту АДРЕСА_2 , близько 15:40 год 13.11.2023 було евакуйовано ПХГ Таврійське командира 3 гранатометного відділення гранатометного взводу НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого сержанта ОСОБА_2 , який скаржився на сильний біль в грудях. Під час надання первинної допомоги, о 18:12 год була зафіксована біологічна смерть.
Попередній діагноз: гострий коронарний синдром з елевацією 8Т. Клінічна смерть. ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до листа КЗ ЛОР “Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи” від 03.04.2024 № 921, адресованого начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 поінформовано, що при судово- токсикологічній експертизі крові померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , 1970 р.н., виявлено етиловий спирт в кількості 2,47 проміле.
Згідно з витягом з протоколу засідання штатної 16 Регіональної ВЛК від 28.02.2025 № 625 захворювання старшого сержанта ОСОБА_2 “Гострий інфаркт передньої стінки міокарду. Гостра серцево-судинна недостатність” (етиловий спирт в крові в кількості 2.47%о), яке згідно військово-облікових документів послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , -захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби.
ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою та необхідними документами про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку із смертю її чоловіка - військовослужбовця НОМЕР_2 ОСОБА_2 через захворювання, яке пов`язане із проходженням військової служби. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 передав відповідні матеріали до Міністерства оборони України для прийняття рішення.
25 вересня 2025 року Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.
В обгрунтовання рішення, Комісія зазначила: “Згідно з листом Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи від 03 квітня 2024 року №921 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,47%. Причиною смерті ОСОБА_2 став гострий інфаркт передньої стінки міокарду. Відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напої військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. Згідно із статтею 16-4 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення, або вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння".
Не погоджуючись з рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25 вересня 2025 року, ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду.
Вирішуючи вказаний спір суд зазначає, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон України №2011-ХІІ).
Згідно із статтею 16 пунктом 1 Закону України №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пп. 2 п. 2 ст. 16 Закону України №2011-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Статтею 16-1 Закону України №2011-ХІІ визначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї загиблих (померлих) осіб, до яких зокрема належать вдова (вдівець), батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті).
Пунктом «б» частини 1 статті 16-4 Закону встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво, захворювання), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975 - у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.).
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Пунктом 4 Порядку №975 визначено випадки, коли призначається одноразова грошова допомога 
Пунктом 5 Порядку №975 встановлено кому призначається і виплачується одноразова грошова допомога 
Відповідно до пункту 29 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Згідно з витягом з протоколу засідання штатної 16 Регіональної ВЛК від 28.02.2025 № 625 захворювання старшого сержанта ОСОБА_2 “Гострий інфаркт передньої стінки міокарду. Гостра серцево-судинна недостатність” (етиловий спирт в крові в кількості 2.47%о), яке відповідно до військово-облікових документів послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби, а тому посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на факт перебування на час смерті солдата у стані алкогольного сп`яніння як на підставу для відмови у виплаті одноразової допомоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Верховний Суд в постанові від 18 березня 2024 року у справі №120/13997/21-а зазначив, що відомості, які зазначені у зокрема, у постанові військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця та довідці, що свідчить про причини та обставини смерті військовослужбовця, мають важливе значення і є вирішальними для органу, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, на якого покладено обов`язок перевірити, чи не настала смерть військовослужбовця за обставин, що виключають можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону України № 2011-XII.
Верховний Суд у постанові від 29 червня 2022 року у справі № 640/6477/19, аналізуючи положення пункту 1 статті 16-4 Закону № 2011-XII та пункту 19 Порядку № 975, дійшов висновку, що допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.
Трактування положень пункту 1 статті 16-4 Закону № 2011-XII у зазначеній інтерпретації узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.04.2018 (справа № 802/1869/17-а), від 04.03.2020 (справа № 813/2071/17) та від 15.06.2022 (справа № 826/4813/18).
Відповідно до обставин даної справи, жодним органом не було встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок вчинення ним певних дій у стані алкогольного сп`яніння, які призвели до смерті. 
Крім того суд враховує, що відповідач не надав суду жодних доказів того, що ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 КУпАП в судовому порядку, а тому посилання відповідача, як на підставу для відмови у виплаті одноразової допомоги на те, що загибель (смерть) ОСОБА_2 є наслідком вчинення адміністративного правопорушення також не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).
Будь-які належні та достатні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_2 дій у стані алкогольного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть, відсутні, та відповідачем до матеріалів справи не долучені, а тому слід зробити висновок про те, що доводи відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу членам його родини із посиланням на статтю 16-4 частину 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не підтверджуються матеріалами справи.
Під час судового розгляду справи відповідач не довів належними та достовірними засобами доказування правомірність прийнятого рішення, а тому рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом №89/в від 25 вересня 2025 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця прийнята всупереч вимогам Закону України “Про виконавче провадження”, а позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 268, 269, 271, 272, 293, 295, КАС України, суд, –
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України ( 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, ЄДРПОУ 00034022) визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” у розмірі 500 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку із смертю її чоловіка – військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 через захворювання, яке пов`язане із проходженням військової служби, оформлене протоколом №89/в від 25 вересня 2025 року.
Зобов`язати Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” у розмірі 500- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку із смертю її чоловіка – військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 , через захворювання, яке пов`язане із проходженням військової служби.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України ( 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, ЄДРПОУ 00034022) 1211 грн 20 коп сплаченого судового збору.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його підписання. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович