Справа № 991/1999/26
Провадження 1-кп/991/29/26

У Х В А Л А 

14 квітня 2026 року м.Київ 

Вищий антикорупційний суд у складі головуючого судді ОСОБА_1 
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції), ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (у режимі відеоконференції), ОСОБА_12 (у режимі відеоконференції),
розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 про відвід прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_13 у кримінальному провадженні № 52025000000000092 від 20.02.2025 за обвинуваченням
ОСОБА_6  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_4  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_5  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_7  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_8  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України,
ВСТАНОВИВ:
1. Історія провадження
04.03.2026 до Вищого антикорупційного суду надійшов означений обвинувальний акт.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.03.2026 кримінальне провадження передано колегії суддів у складі головуючої судді ОСОБА_14 , суддів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 для вирішення питання про об`єднання.
Ухвалою від 18.03.2026 суд відмовив у об`єднанні з іншим кримінальним провадженням та справу передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу з метою визначення складу суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2026 для розгляду кримінального провадження визначено суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .
Ухвалою від 24.03.2026 у справі призначено підготовче судове засідання.
14.04.2026 до суду надійшла заява захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 про відвід прокурорів САП ОСОБА_3 та ОСОБА_13 у кримінальному провадженні № 52025000000000092 від 20.02.2025.

2. Суть та обґрунтування заяви
На думку захисника, у цьому кримінальному провадженні прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_13 підлягають відводу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, тобто у зв`язку з обставинами, які викликають обґрунтовані сумніви в їх неупередженості.
Обґрунтування заяви про відвід прокурорів зводиться до такого.
У цьому кримінальному провадженні до ОСОБА_6 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 100 млн грн та покладенням ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
03.03.2025 сторона захисту отримала повідомлення про завершення досудового розслідування та надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення.
За час ознайомлення стороною захисту із матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, розмір якої з часом зменшувався, неодноразово продовжувалася ВАКС за клопотаннями детективів НАБУ, погодженими Генеральним прокурором.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) від 29.07.2025 у справі № 991/7613/25 заставу визначено у розмірі 36 336 000 грн. Ця застава була внесена 29.08.2025, у зв`язку з чим ОСОБА_6 звільнений з під варти, та 30.08.2025 до нього застосований електронний засіб контролю.
Впродовж січня-серпня 2025 року у ВАКС та АП ВАКС за участі прокурора ОСОБА_3 розглядалися клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 , зміну запобіжного заходу та продовження дії запобіжного заходу, які погоджувалися виконуючими обов`язки Генерального прокурора ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , та Генеральним прокурором ОСОБА_19 
ОСОБА_3 був достеменно обізнаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 482-2 КПК України звернутися до ВАКС із клопотанням про обмеження прав ОСОБА_6 він має право лише за погодженням із Генеральним прокурором.
19.09.2025 ОСОБА_3 подав до ВАКС клопотання про продовження дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , без погодження з Генеральним прокурором, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 482-2 КПК України.
24.09.2025 у судовому засіданні з розгляду даного клопотання прокурор ОСОБА_13 підтримав це клопотання, у зв`язку з чим продовжено строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , зокрема й обов`язок носити електронний засіб контролю.
18.11.2025 слідчий суддя ВАКС у справі № 991/11844/25 постановив ухвалу за результатом розгляду клопотання прокурора ОСОБА_3 , погодженого Генеральним прокурором, якою припинив дію обов`язку носити електронний засіб контролю. Подальше клопотання про продовження строку дії обов`язків прокурор погоджував із Генеральним прокурором. Востаннє строк дії обов`язків продовжений до 15.03.2026.
03.03.2026 прокурор ОСОБА_3 вручив ОСОБА_6 та його захиснику адвокату ОСОБА_10 копію обвинувального акта у кримінальному провадженні № 52025000000000092 від 20.02.2025, який 04.03.2026 направлено до ВАКС.
Після спливу строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , сторона обвинувачення не зверталася до слідчого судді/суду з клопотанням про продовження їх строку дії.
Захисник вважав, що на підставі клопотання прокурора ОСОБА_3 , поданого в порушення вимог ч. 2 ст. 482-2 КПК України та підтриманого у судовому засіданні прокурором ОСОБА_13 , суд постановив рішення, яке призвело до необґрунтованого обмеження прав і свобод народного депутата України, яке тривало до 15.03.2026.
Окрім цього, захисник зазначив, що ОСОБА_3 :
-в порушення вимог ч. 9 ст. 290 КПК України не підтвердив письмово стороні захисту факт надання йому для ознайомлення матеріалів сторони захисту ОСОБА_6 ;
-не повідомив письмово помічника народного депутата України ОСОБА_20 та суддю Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_21 про проведення відносно них НСРД у кримінальному провадженні № 52022000000000169 від 07.07.2022, чим порушив вимоги ст. 253 КПК України.

3. Позиції учасників
Захисник ОСОБА_10 підтримав свою заяву, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав заяву свого захисника. Зазначив, що з боку прокурора ОСОБА_3 були порушення ч. 2 ст. 482-2 КПК України, тому сторона захисту збирає матеріали для звернення до Генерального прокурора для порушення кримінального провадження з цього приводу. Вважав, що в такому випадку буде конфлікт інтересів, тому необхідно відвести прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заяву захисника ОСОБА_10 про відвід прокурорів. Зазначив про упередженість в діях прокурора ОСОБА_3 , зокрема по відношенню до ОСОБА_4 , та навів ряд обставин, які, на його переконання, свідчать про це.
Обвинувачені ОСОБА_22 та ОСОБА_7 зазначили, що не мають претензій до прокурора.
Захисник ОСОБА_11 також зазначив, що не має претензій до прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_9 підтримали заяву про відвід прокурорів.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив наявність підстав для його відводу та відводу прокурора ОСОБА_13 , просив відмовити у її задоволенні, оскільки вважав заяву необґрунтованою.
Зазначив, що наведені у заяві обставини свідчать про непогодження обвинувачених та їх захисників з прийнятими прокурором процесуальними рішеннями, а не про упередженість прокурора, оскільки:
- ч. 2 ст. 482-2 КПК України не передбачає обов`язку погодження клопотання про продовження строку дії обов`язків з Генеральним прокурором;
- питання підтвердження ознайомлення з матеріалами сторони захисту обговорювалося у телефонному режимі із захисником ОСОБА_10 та наразі залишається відкритим;
- прокурор надав відповідне доручення детективам повідомити відповідних осіб про здійснення відносно них НСРД.

4. Мотиви та висновки суду
Перелік підстав для відводу прокурора визначений ст. 77 КПК України.
Однією із таких підстав є наявність інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора (п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України).
Відповідно до частин 3, 5 ст. 80 КПК України заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.
Оцінивши доводи заяви про відвід, заслухавши пояснення прокурора та думку інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відводу прокурора.

4.1. Про погодження клопотання Генеральним прокурором
Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 482-2 КПК України клопотання про дозвіл на затримання, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи домашнього арешту, обшук, порушення таємниці листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, а також про застосування інших заходів, у тому числі негласних слідчих (розшукових) дій, що відповідно до закону обмежують права і свободи народного депутата України, розгляд яких віднесено до повноважень слідчого судді, мають бути погоджені Генеральним прокурором (особою, що виконує обов`язки Генерального прокурора).
Отже, згідно з ч. 2 ст. 482-2 КПК України обов`язкового погодження Генеральним прокурором потребують клопотання щодо народного депутата, які обмежують його права і свободи, а саме:
- затримання;
- обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою або домашнього арешту;
- обшук;
- порушення таємниці листування, телефонних розмов та іншої кореспонденції;
- негласні слідчі (розшукові) дії та оперативно-розшукові заходи.
Перелік заходів, що потребують погодження, є вичерпним. Тому на інші клопотання ця вимога не поширюється. Зокрема, не потребують погодження Генеральним прокурором клопотання про продовження строку дії обов`язків при застосуванні застави.
Клопотання прокурора від 18.09.2025, яке не погоджене Генеральним прокурором, було предметом оцінки слідчого судді, який не виявив порушення ч. 2 ст. 482-2 КПК України.
На переконання суду, в даному випадку відсутнє порушення прокурорами ОСОБА_3 та ОСОБА_13 положень ч. 2 ст. 482-2 КПК України. Будь-якої упередженості з боку прокурорів суд не встановив.
Також зазначені стороною захисту обставини мали місце на досудовому розслідуванні. 
Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підставі для такого відводу (ч. 4 ст. 80 КПК України). Всупереч цьому положенню відомостей відвід заявлений лише під час підготовчого судового провадження.

4.1. Про непідтвердження прокурором ОСОБА_3 факту його ознайомлення з матеріалами сторони захисту
У судовому засіданні прокурор зазначив, що сторона захисту ОСОБА_6 відкрила йому свої матеріали і для підтвердження ознайомлення з ними прокурор почав складати опис томів. Однак під час складання опису третього тому прокурор встановив, що цей том фактично дублює другий том матеріалів.
У зв`язку з цим прокурор у телефонному режимі звернувся до захисника ОСОБА_10 з питанням, чи достатньо підтвердження ознайомлення з двома томами або захисник надасть третій том і прокурор одразу підтвердить ознайомлення з трьома томами матеріалів сторони захисту, але на цей час відповіді від захисника не отримав.
З урахуванням доводів заяви захисника про відвід прокурорів та зазначених у судовому засіданні прокурором обставин суд не може встановити чи дійсно прокурор відмовився від ознайомлення з матеріалами сторони захисту, оскільки жодних документів, які це підтверджують, суду не надані.
За змістом ч. 6 ст. 290 КПК України сторона захисту зобов`язана надати доступ до своїх матеріалів за запитом прокурора. Такий запит суду не надано. В такому випадку не ознайомлення прокурора з матеріалами сторони захисту не несе негативних наслідків для сторони захисту.
Окрім цього, навіть наявність задокументованої відмови прокурора від ознайомлення з матеріалами сторони захисту не свідчить про його упередженість, а є лише формою реалізації його процесуальних прав та повноважень.

4.3. Про відсутність повідомлення осіб про здійснення відносно них НСРД
На переконання захисника однією з підстав, які свідчать про упередженість прокурора ОСОБА_3 , є відсутність письмового повідомлення помічника народного депутата України ОСОБА_20 та судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_21 про проведення відносно них НСРД у кримінальному провадженні № 52022000000000169 від 07.07.2022.
Суд зазначає, що для встановлення цих обставин необхідно дослідити матеріали кримінального провадження, що може бути реалізовано на стадії судового розгляду. Наразі це кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, завданням якого є вирішення обмеженого кола питань, необхідних для призначення судового розгляду, і не передбачає права суду досліджувати матеріали кримінального провадження.
Тому наразі суд не може встановити ані дійсність такого твердження захисника, ані твердження прокурора про надання відповідного доручення детективам.
Водночас, на думку суду, відсутність такого повідомлення жодним чином не свідчить про упередженість прокурора відносно обвинувачених у цьому кримінальному провадженні.
Заявляючи відвід із вказаних підстав, особа повинна довести, що процесуальні рішення прийняті або процесуальні дії вчинено з підстав упередженості чи особистої зацікавленості (неприязного ставлення до учасника процесу, свідомого небажання об`єктивно оцінювати докази, що надані іншою стороною, наявністю приватного інтересу у кримінальному провадженні та ін.).
Стверджуючи про можливі процесуальні порушення, заявник має довести не лише факт їх існування, але й те, що їх допущення обумовлено саме упередженістю чи особистою заінтересованістю у кримінальному провадженні.
Особиста заінтересованість прокурора в результатах кримінального провадження повинна мати реальний характер та підтверджуватися певними фактами.
Заяві захисника ОСОБА_10 про відвід прокурорів не містить жодних обставин, які б свідчили про наявність упередженості прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_13 по відношенню до учасників провадження. Наявність таких обставин не встановив і суд, тому у задоволенні заяви захисника про відвід прокурорів належить відмовити.

4.4. Про підстави відводу, наведені обвинуваченим ОСОБА_4 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 погодився із заявою про відвід прокурору ОСОБА_3 та усно зазначив конкретні обставини, які, на його думку, свідчать про упередженість прокурора по відношенню до нього.
Попри відсутність належним чином оформленої заяви про відвід Суд вважає за необхідне надати оцінку зазначеним обставинам.
Обвинувачений ОСОБА_4 навів ряд дій прокурора, які, на його думку, є порушеннями КПК України. При вирішенні питання відводу суд не вдається до оцінки дій тих чи інших учасників провадження. Однак може розглянути дії з точки зору того, чи є вони свідченням прояву упередженості, зокрема прокурора.
На переконання обвинуваченого, про упередженість прокурора свідчать такі обставини:
- вручення обвинувального акту за відсутності захисника та за наявності направленої до суду заяви про відвід прокурора;
- ігнорування усного клопотання обвинуваченого про здійснення відеофіксації вручення йому обвинувального акту та посилання прокурора на статті КПК України, які визначають, що лише він вирішує чи здійснювати таку фіксацію технічними засобами;
- наявність звернень обвинуваченого до ДБР щодо дій прокурора ОСОБА_3 та розгляд у Шевченківському районному суді м. Києва скарги обвинуваченого на невнесення до ЄРДР відомостей за однією з його заяв;
- формальні відписки прокурора ОСОБА_3 та інших уповноважених посадових осіб на клопотання обвинувачення про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України;
- клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , з 2023 року містять одні й ті самі обґрунтування, які за весь цей час не змінювалися;
- відсутність у цьому кримінальному провадженні обов`язків у всіх обвинувачених, крім ОСОБА_4 ;
- зволікання прокурора щодо звернення до суду з клопотанням про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з домашнього арешту на заставу.

Стосовно обставин, наведених обвинуваченим ОСОБА_4 , прокурор зазначив, що вони також фактично зводяться до непогодження із рішеннями прокурора, зокрема:
- з рішенням про відмову у закритті провадження;
- врученням обвинувального акта захиснику окремо через те, що він прибув окремо від обвинуваченого;
- відсутність фіксації вручення обвинувального акта технічними засобами через відсутність клопотання обвинуваченого, але таке право йому було роз`яснено;
- запобіжний захід застосований до всіх обвинувачених, але у різних кримінальних провадженнях.
Вважав наведені обвинуваченим ОСОБА_4 підстави необґрунтованими.

Суд не вважає наведені ОСОБА_4 обставини такими, що свідчать про упередженість прокурора з огляду на таке.
Більшість зазначених обвинуваченим обставин по суті є процесуальними рішеннями прокурора, які здійснені в межах його повноважень. Ці обставини не викликають сумнів в його упередженості, оскільки:
1) відсутність захисника під час вручення обвинувального акта не свідчить про упередженість прокурора, а є лише його процесуальним рішенням;
2) суд не може встановити чи було таке клопотання, але зазначає, що відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право застосовувати технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь, з додержанням вимог цього Кодексу;
3) відмова прокурора у закритті провадження є лише процесуальним рішенням прокурора і не свідчить про його упередженість;
4) повторення одних і тих самих обґрунтувань ризиків, наявних у кримінальному провадженні свідчить лише про їх постійну актуальність, а не упередженість прокурора;
5) відсутність обов`язків у інших обвинувачених не є проявом упередженості прокурора, оскільки щодо інших обвинувачених можуть бути застосовані інші запобіжні заходи, або обов`язки можуть бути покладені в інших кримінальних провадженнях;
6) зволікання прокурора із зверненням до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу потребує дослідження матеріалів кримінального провадження.
Також обвинувачений зазначив про його звернення до ДБР щодо дій прокурорів у кримінальному провадженні та можливу реєстрація кримінального провадження за фактом його звернення.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
КПК України чітко передбачає підстави для відводу прокурора у кримінальному провадженні. Наявність звернення до уповноваженого правоохоронного органу відносно прокурора або наявність кримінального провадження відносно прокурора не є безумовною підставою для його відводу.
Тому, на переконання суду, наявність звернення обвинуваченого до ДБР щодо дій прокурора у кримінальному провадженні, або реєстрація кримінального провадження відносно таких дій не свідчить про особисту зацікавленість прокурора у результатах кримінального провадження № 52025000000000092 від 20.02.2025.
Наведені обвинуваченим ОСОБА_4 обставини фактично зводяться до незгоди сторони захисту з процесуальними рішеннями прокурора під час досудового розслідування.
Непогодження з процесуальними рішеннями прокурора та виникнення сумнівів у об`єктивності та неупередженості прокурора не свідчать про його упередженість та не мають наслідком його відвід від участі у кримінальному провадженні.

4.5. Висновки суду
За таких обставин наявність упередженості прокурора, його особистої зацікавленості в результаті судового розгляду кримінального провадження не знайшли свого підтвердження. На переконання суду, заява про відвід не містить належних, конкретних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу прокурора.
Обставини, якими обґрунтовуються підстави для відводу прокурора, не пов`язані із виявом його упередженості та не викликають сумнівів у його безсторонності і не тягнуть за собою усунення прокурора.
Керуючись статтями 77, 81, 369, 372, 392 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 про відвід прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_13 у кримінальному провадженні № 52025000000000092 від 20.02.2025.
2. Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя         ОСОБА_23