П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/20053/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І. 
Суддя-доповідач - Гонтарук В. М. 
18 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гонтарука В. М. 
суддів: Білої Л.М.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової академії (м.Одеса) Міністерства оборони України на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року (ухвалена в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом Військової академії (м.Одеса) Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах, 
В С Т А Н О В И В :
Військова академія (м. Одеса) звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року відкрито провадження у справі. При цьому суд зазначив, що питання про поновлення строку звернення до суду буде вирішено після набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі №160/20365/23.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року провадження у справі №560/20053/23 за позовом Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 було зупинено до набрання чинності судовим рішенням у справі №160/20365/23.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року поновлено провадження у справі №560/20053/23 за позовом Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху з огляду на визнання неповажними причин пропуску строку звернення до суду, зазначених Військовою академією (м. Одеса) у відповідних заявах, надано строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Від позивача 20 жовтня 2025 року до суду першої інстанції надійшла заява про поновлення процесуального строку.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року позовну заяву Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах - залишено без розгляду .
Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Відповідач своїм правом, передбаченим, ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.
Сьомий апеляційний адміністративний суд, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору, що зумовлює відшкодування витрат, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.
Тобто у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду і зазначена правова позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16, у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19 та у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 340/685/19.
При цьому, з адміністративним позовом представник позивача звернувся до суду 18.11.2023 року, тобто із порушенням спеціального місячного строку на звернення до суду із даними позовними вимогами.
Так, відповідно до положень частини 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з», пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964 затверджено «Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти», який визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти.
Пунктом 7 Порядку № 964 передбачено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Тобто, обов`язковою умовою для відшкодування витрат у судовому порядку є відмова особи від її добровільного відшкодування.
Так, відповідач ознайомився із розрахунком 13.02.2020 року та зобов`язався добровільно відшкодувати витрати на утримання в академії (з розрахунком згоден).
Таким чином відлік строку звернення до суду із даними вимогами розпочався через 15 днів після видання наказу від 13.02.2020 року №9-РС, тобто позов подано із суттєвим пропущенням строку на звернення до суду і судом не встановлено поважних причин, які об`єктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право на судовий захист.
При цьому, формування вимоги-пропозиції від 02.10.2023 року Військовою академією, тобто через три роки після відрахування курсанта та невиконання останнім обов`язку добровільного відшкодування витрат на навчання, взятого ним шляхом підписання довідки-розрахунку від 13.02.2020 року, не утворює підстави для перебігу строку на звернення до суду із даними вимогами. Інший підхід би свідчив про абсолютну руйнацію принципу правової визначеності, що суперечить засадам адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав вважати пропуск позивача строку на звернення до суду таким, що було пропущено з поважних причин.
Дослідивши позицію Верховного Суду у справі №160/20365/23 до якої було зупинено провадження у справі, встановлено, що у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2024 року у справі №160/20365/23 зазначено, що застосовуючи визначений законодавством підхід до обчислення строків звернення до суду в подібних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку: після отримання рапорту про небажання продовжувати навчання, позивач повинен був здійснити розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в академії, відобразити загальну суму до відшкодування у відповідному наказі про звільнення, а також визначити конкретний строк для добровільного відшкодування цих витрат. І лише у випадку, якщо відповідач не відшкодує визначену суму у вказаний строк, з наступного дня після його спливу позивач міг набути право звернення до суду.
На переконання Верховного Суду по справі №160/20364/23, обізнаність відповідача з розрахунком витрат, не є тотожною фактичному наданню строку на добровільне відшкодування, однак відсутність будь-яких подальших дій з боку позивача протягом понад чотирьох років, у тому числі відсутність встановлення строку добровільного погашення, свідчить про неналежне виконання ним процесуального обов`язку діяти добросовісно та своєчасно.
Колегія суддів Верховного Суду погодилась із судами попередніх інстанцій по вказаній справі, що позов подано зі значним порушенням строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України. 
Таким чином, Верховний Суд підтвердив, що нереалізація права на звернення до суду була наслідком виключно пасивної поведінки позивача, а обставини, на які він посилається у касаційній скарзі, не є поважними причинами пропуску процесуального строку.
При цьому, з матеріалів позовної заяви вбачається, що Військовою академією (м. Одеса) не вживалося будь-яких заходів задля відшкодування спірних витрат на навчання в добровільному чи судовому порядку, тобто допущено бездіяльність, яка не обумовлена будь-якими сторонніми факторами чи обставинами непереборної сили, що об`єктивно перешкоджали суб`єкту владних повноважень вчиняти ці дії.
Таким чином позивачем належним чином не наведено обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних обставин, що зумовили поважність пропуску встановленого законом строку звернення до суду.
Наведені ж представником позивача підстави не можуть бути визнані такими, що об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду.
Суд зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Жодних інших обставин, які б вказували на поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, позивачем не наведено, а судом не встановлено.
Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу, тобто, якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
Оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду, не надано доказів поважності причин пропуску такого строку, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовну заяву належить залишити без розгляду. 
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової академії (м.Одеса) Міністерства оборони України залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Матохнюк Д.Б.