Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/7424/25
провадження № 2/650/168/26
Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі: 
головуючого судді – Ковальчук О.В.
за участю секретаря – Чечун В.Ф. 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Милівської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області, третя особа: Комунальне підприємство «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1 сіней 8,8 кв.м, сіней 7,2 кв.м, що розташований за адресою вул. Набережна 14 село Милове Бериславського району Херсонської області.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 .
Після смерті чоловіка позивачки ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_2 .
Покійний чоловік ОСОБА_2 набув право власності на зазначений вище будинок від Агрофірми "Дніпро" на умовах укладання договору купівлі-продажу з АФ ”Дніпро” житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 67,4 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м.
Право власності на будинок АДРЕСА_2 чоловік позивачки не встиг своєчасно зареєструвати, тому будь-які відомості про право власності на будинок відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно або в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.
В 2016 році позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Мікурової Людмила Юріївни якою була заведена спадкова справа, що підтверджується Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі № 44159222 від 13.06.2016 року, проте в силу обставин в саме з початком бойових дій на території України, нотаріус Мікурова Людмила Юріївна припинила свою діяльність, що підтверджується витягом з реєстру нотаріусів станом на 13.11.2025 року.
З огляду на зазначене, позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя її чоловіку, однак у зв`язку з тим що через відсутність даних щодо зазначеного у позові будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивач позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 18.12.2025 року відкрито підготовче судове засідання по справі з викликом сторін.
Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просить суд задовольнити вимоги позову з урахуванням обставин викладених у ньому. 
Представник відповідача Милівської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. 
Представник третьої особи Комунальне підприємство «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради в судове засідання не з`явився, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду даної справи. 
Дослідивши письмові докази, перевіривши наведені обставини, суд вважає, що позов необхідно задовольнити повністю з огляду на таке.
Судом встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01 лютого 2016 року серія НОМЕР_2 .
Після смерті чоловіка позивачки ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_2 , відповідно до технічного паспорту від 07.09.1992 року виданого Комунальним
підприємством «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради код ЄДРПОУ 03355620.
Відповідно до даних технічного паспорту житловий будинок має наступні характеристики: загальна площа 67,4 кв.м., житлова площа 36,4 кв.м, вітальня 14,9 кв.м, житлової кімнати 10,3 кв.м, житлової кімнати 16,4 кв.м, житлової кімнати 9,7 кв.м, сіней 8,8 кв.м, сіней 7,2 кв.м.
Покійний чоловік ОСОБА_2 набув право власності на зазначений вище будинок від Агрофірми "Дніпро" на умовах укладання договору купівлі-продажу з АФ ”Дніпро” житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 67,4 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м.
Набуття у власність ОСОБА_2 житлового будинку підтверджується також - випискою із погосподарської книги № 252 від 18.11.2025р., виданою Милівською сільською військовою адміністрацією.
Право власності на будинок АДРЕСА_2 чоловік позивачки не встиг своєчасно зареєструвати, тому будь-які відомості про право власності на будинок відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно або в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.
В 2016 році позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Мікурової Людмила Юріївни якою була заведена спадкова справа, що підтверджується Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі № 44159222 від 13.06.2016 року, проте в силу обставин в саме з початком бойових дій на території України, нотаріус Мікурова Людмила Юріївна припинила свою діяльність, що підтверджується витягом з реєстру нотаріусів станом на 13.11.2025 року.
З огляду на зазначене, позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя її чоловіку, однак у зв`язку з тим що через відсутність даних щодо зазначеного у позові будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивач позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку.
В листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звертає увагу судів на наступне: за змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Разом з тим, Вищий спеціалізований суд України зазначає, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає стаття 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013р., а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому порядку копії документів тощо, необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим законом, та/або у разі, якщо відповідно документи не були подані заявником.
Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.  Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.  Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.    
Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за нею такого права в судовому порядку. 
Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачами права на спірний будинок, суд дійшов висновку про належність на праві власності позивачу вказаного житлового будинку, оскільки його було набуто у встановленому законом порядку та не вбачається підстав для припинення такого права на момент розгляду справи.
Підставою звернення позивача до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності на вказаний будинок.
Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність спірного нерухомого майна на праві власності позивачу, але таке право не визнається, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачем в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню.
Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. 
Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів позивача, який на законних підставах володіє належним йому нерухомим майном, проте не може це право підвередити перед третіми особами. 
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову.
З урахуванням викладеного та керуючись статтями 12, 13, 141, 200, 209, 259, 263 – 265, ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,
В И Р І Ш И В :

Позов  ОСОБА_1 до Милівської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області, третя особа: Комунальне підприємство «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1 сіней 8,8 кв.м, сіней 7,2 кв.м, що розташований за адресою вул. Набережна 14 село Милове Бериславського району Херсонської області.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя        О.В. Ковальчук