САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ 
Справа № 726/737/26 
Провадження №2/726/335/26 
Категорія 68 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.04.2026 м. Чернівці 
Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Байцар Л. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- 
ВСТАНОВИВ :
І. Виклад позиції позивача та відповідача.
У лютому 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому просив розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 24.12.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №2341; залишивши проживати малолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із батьком – ОСОБА_1 на його самостійному вихованні та утриманні.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.12.2009 року між сторонами зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у сторін народилися доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач зазначає, що після укладення шлюбу остаточно вирішив розірвати стосунки із відповідачкою, оскільки переконався, що збереження шлюбу із відповідачкою неможливе. Втрачене почуття любові, взаємоповаги та розуміння, тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини позивач не бажає.
Спору щодо визначення місця проживання дитини між сторонами немає, оскільки сторони досягли домовленості щодо проживання дітей, відповідно до якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачем, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з відповідачкою.
За обставин формального існування шлюбних відносин між сторонами, позивач звертається до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб.
ІІ. Виклад позиції сторін.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що вони з відповідачкою дійсно давно не проживають разом та вирішили розірвати шлюб. Стосовно визначення місця проживання дітей, то сторони дійшли згоди в цьому питанні між собою і донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилась на його утриманні та вихованні, а ОСОБА_3 , 2011 р.н. з матір`ю – відповідачкою. Крім того, пояснив суду, що у нього є дійсна відстрочка від призиву на даний час, (додав підтвердження у виді витягу з резерв +), а визначення місця проживання дитини разом з ним необхідно для того, щоб мати змогу займатись вихованням та забезпеченням розвитку доньки у повному обсязі, та як дитина займається спортом і є необхідність брати участь у змаганнях за кордоном, також дитина має захворювання очей, тому дитину необхідно возити постійно до лікарів, а також на різні обстеження, що ОСОБА_5 і робить на постійній основі. Також, зазначив, що тільки він відвозить дитину до школи, лікарів, до гуртків та повністю вихованням дитини ОСОБА_3 , 2017 р.н. займається виключно він.
Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та підтвердила те, що вона з ОСОБА_1 дійсно не проживає більш ніж пів року разом, згідна розірвати шлюб. Крім того, зазначила, що виховання та забезпечення всім необхідним дітей вони займаються окремо, так як у неї немає змоги виховувати та утримувати обох дітей одночасно, про що вони дійшли згоди між собою. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виховує, утримує та займається забезпеченням всього необхідного для дитини - батько, тобто позивач, а доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - мати, тобто відповідачка. 
Так свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що вона є давньою знайомою сім`ї ОСОБА_7 та дійсно може засвідчити те, що сторони не проживають разом вже більш як пів року та вихованням спільних дітей замаються окремо. Пояснює суду, що неодноразово була свідком того, що батько - ОСОБА_5 самостійно виховує, утримує та забезпечує всім необхідним доньку ОСОБА_3 . 
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні засвідчила те, що вона доволі довгий час знайома зі сторонами по справі та може підтвердити те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розійшлись декілька місяців тому. Стверджує те, що є свідком того, що позивач ОСОБА_1 дійсно самостійно займається вихованням та утриманням спільної доньки ОСОБА_9 , 2017 р.н. 
ІІІ. Процесуальні дії суду у справі.
Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 10.03.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Таким чином, заслухавши думку сторін, пояснення свідків, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.
24 грудня 2009 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровано шлюб, про що 24.12.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №2341 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 ».
Під час перебування у шлюбних стосунках у подружжя народилися діти:
- донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 28.10.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №2396 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .
- донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 12.10.2017 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №2423 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .
На теперішній час сторони проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Подружніх стосунків не підтримують та прийшли до стійкого переконання у необхідності розірвання шлюбу.
Шлюб існує формально.
Спір щодо визначення участі батьків в утриманні дитини між сторонами не заявлено. Спору про визначення місця проживання малолітньої дитини між батьками немає, оскільки як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, після розірвання шлюбу малолітня дитина ОСОБА_3 , 2017 р.н. залишається проживати з батьком, а ОСОБА_3 , 2011 р.н. з матір`ю, про що між сторонами досягнуто згоди, відповідно до посвідченого нотаріально договору від 09.02.2026 р.
Спору, щодо поділу спільного сумісного майна подружжя набутого під час перебування у шлюбі на час вирішення питання про розірвання шлюбу між сторонами не заявлено.
Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено.
V. Оцінка Суду.
Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим.
Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
При встановлених обставинах, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, збереження сім`ї є неможливим.
Крім того, як встановлено судом за твердженням позивача і не спростовується відповідачем, діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із батьком, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – з матір`ю. Проживання дитини із батьком чи з матір`ю, не позбавляє матір чи батька приймати участь в утриманні, вихованні та розвитку дитини.
Згідно частини 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.
За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дітей з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.
Лише за наявності спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дітей.
Матеріалами справи підтверджується, що спір між батьками про визначення місця проживання їх спільних дітей відсутній, і докази про зворотнє станом на час ухвалення рішення у справі відсутні. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 провадження №61-14859св19.
Заперечень від відповідача щодо залишення проживання спільної дитини ОСОБА_3 , 2017 р.н. разом із батьком до суду не надходило, крім того, відповідно до інформації, що вбачається із витягу з додатку «Резерв+» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має відстрочку по п.1 ч. 3 ст. 23, а отже доказів наявності спору чи перешкод щодо питання утримання та залишення проживання дитини ОСОБА_3 , 2017 р.н. з батьком матеріали справи не містять.
З огляду на викладене, суд вважає за доцільне залишити на проживання дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Як встановлено з матеріалів справи, сторони при державній реєстрації шлюбу не змінювали своїх прізвищ.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам подружжя.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати, а спільну дитину сторін залишити на проживання разом із батьком.
VІ. Заходи забезпечення позову (заяви).
Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.
VІI. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.
Керуючись статтею 51 Конституції України, ст. ст. 21, 24, 104, 105, 110 - 115 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 274-284, 354-355 ЦПК України, суд, - 
ВИРІШИВ :
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу – задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 24.12.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №2341.
Малолітню дитину: доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на проживання із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 . 
Головуючий суддя 	Л. В. Байцар