ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
	Справа № 636/2377/26  Провадження№ 1-кп/636/1355/26	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді – ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні в судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження №12026226290000043 від 01 березня 2026 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, Харківської області, українець, громадянина України, маючого середню освіту, військовослужбовця перебуючого на посаді стрільця – номера обслуги 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти з механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 червня 2024 року за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки
у вчиненні кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення – кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України за встановлених в судовому засіданні обставин.
Так, згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 224 від 01.08.2025 військовослужбовця – рядового ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця – номера обслуги 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти з механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, приступив до виконання службових обов`язків.
Проходячи військову службу на посаді стрільця – номера обслуги 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти з механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Проте, солдат ОСОБА_3 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та скоїв кримінальний проступок, за наступних обставин.
Так, в ході судового розгляду встановлено, що у січні 2026 року (більш точно дату встановити не виявилось можливим), ОСОБА_3 , будучи достовірно обізнаним щодо порядку та умов отримання посвідчення водія категорії «А, В» в Україні, усвідомлюючи, що вказаний порядок передбачає отримання теоретичних знань і практичних навичок водіння, в ході яких є обов`язковими відвідування теоретичних та практичних занять, складання іспиту в сервісному центрі МВС України і що посвідчення водія категорії «А, В» видається лише за результатами позитивного складання іспитів, не бажаючи дотримуватись встановленого українським законодавством порядку отримання посвідчень водія, Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, замовив і у подальшому придбав у невстановленої в ході проведення дізнання особи за грошову винагороду, завідомо підроблений офіційний документ – посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 8042, дата видачі: 29.10.2025 року, виготовлене на пластиковій основі, з метою його подальшого особистого використання.
28.02.2026 року близько 09:30 години, ОСОБА_3 рухаючись на скутері «Honda Lead» державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_3 », за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, автодорога Київ-Харків-Довжанський блок-пост «Дім», був зупинений співробітниками поліції відповідно до п. 7 «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456, ОСОБА_3 запропоновано пред`явити документи, що посвідчують особу.
Під час перевірки документів ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що не має права на керування транспортними засобами, на законну вимогу працівників поліції надав, тим самим використав, завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 8042, дата видачі: 29.10.2025 року дійсні до 29.10.2055 року, категорії «А, В» на власне ім`я, який не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України.
Наведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до заяви обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. ОСОБА_3 згоден з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без його виклику та без проведення судового розгляду в судовому засіданні та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження.
Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.
Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. 
У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України повністю доведена.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.
При вирішенні питання про вид та міру покарання винному ОСОБА_3 суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та визнає ці обставини, відповідно до ст. 66 КК України, такими, що пом`якшують його покарання. Обставин, що обтяжують покарання винного, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 посередньо характеризується за місцем несення служби, бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, віднесених законодавством до кримінальних проступків, особу винного та обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його відношення до скоєних кримінальних проступків та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України.
За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в межах санкції відповідної частини статті.
Так, згідно вимог ст. 71, ч.4 ст. 81 КК України та роз`яснень, що містяться в п. п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, визначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
При цьому положення ч.3 ст.72 КК не тільки не виключають можливості застосування положень ст. 70, 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. Водночас, ч.3 ст.72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 після ухвалення вироку  Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 червня 2024 року, вчинив нові кримінальні правопорушення - кримінальні проступки у період відбування покарання, суд зазначає при цьому, що у зв`язку з неможливістю складення цих покарань, вказані вироки необхідно виконувати самостійно.
Суд вважає, що таке покарання є дійсно необхідним, справедливим і цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме цілям та меті покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-26/6163-ДД від 05.03.2026 у сумі 2674 гривні 20 копійок підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 06 березня 2026 року на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 , виданий ТСЦ 8042 з терміном дії 29.10.2025 – 29.10.2055, з відкритими категоріями «А, В», яке поміщено до сейф-пакету № PSP 1230936 та на якому зроблені відповідні пояснювальні написи та поставлені підписи учасників слідчої дії– підлягає скасуванню.
Запобіжні заходи відносно ОСОБА_3 не обирались.
Керуючись ст. 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.
Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.06.2024 у справі № 641/4234/24 (у кримінальному провадженні №12024226180000189 від 27.05.2024) яким ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки - виконувати самостійно.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 , виданий ТСЦ 8042 з терміном дії 29.10.2025 – 29.10.2055, з відкритими категоріями «А, В», яке поміщено до сейф-пакету № PSP 1230936 та на якому зроблені відповідні пояснювальні написи та поставлені підписи учасників слідчої дії – залишити в матеріалах кримінального провадження.
-CD-R диск «ОМП від 28.02.2026 ОСОБА_3 », на якому знаходиться відеозапис з огляду місця події від 28.02.2026 – залишити в матеріалах кримінального провадження.
-CD-R диск «бодікамера №280/330 від 28.02.2026 ОСОБА_3 », на якому знаходиться відеозапис з огляду місця події від 28.02.2026 - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-26/6163-ДД від 05 березня 2026 року у сумі 2674 гривні 20 копійок на користь держави.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 06 березня 2026 року на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 , виданий ТСЦ 8042 з терміном дії 29.10.2025 – 29.10.2055, з відкритими категоріями «А, В», яке поміщено до сейф-пакету № PSP 1230936 та на якому зроблені відповідні пояснювальні написи та поставлені підписи учасників слідчої дії – скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.
Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Суддя        ОСОБА_1