ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року	Львів	Справа № 260/8308/24 пров. № А/857/15435/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М. 
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, 
на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року (суддя – Калинич Я.М., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м. Ужгород, дата складання повного рішення – не зазначена), 
в адміністративній справі №260/8308/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, 
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, 

встановив: 

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач-2), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі – відповідач-3), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі – відповідач-4), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – відповідач-5), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – відповідач-6), у якому, з урахуванням уточнення позову, просив: 1) визнати протиправними та скасувати рішення відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії від 13.06.2024 року №072050014359, рішення відповідача-3 про відмову у призначенні пенсії від 18.07.2024 року №072050014359, рішення відповідача-4 про відмову у призначенні пенсії від 30.07.2024 року №072050014359, рішення відповідача-5 про відмову у призначенні пенсії від 22.08.2024 року №072050014359 та рішення відповідача-6 про відмову у призначенні пенсії від 05.11.2024 року №072050014359, щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 06 червня 2024 року; 2) зобов`язати відповідача-1 зарахувати позивачу до загального та пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 21.10.2003 року по 31.01.2012 року на посадах електрогазозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах колісно-роликового цеху Чоп та з 01.02.2012 року по 09.04.2012 року електрогазозварника пункту перестановки вагонів Мукачево Укрзалізниці Вагонне депо «Ужгород» та до страхового стажу період роботи з 01 серпня 1989 року по 15 жовтня 1990 року на посаді «паркетчика строительного управления №7 треста «Укрзападнефтегаз» (у перекладі на українську мову паркетник Будівельного управління №7 тресту «Укрзахіднафтогаз») та призначити і виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 06 червня 2024 року. 
Відповідачі позовних вимог не визнали, в суді першої інстанції подали кожен окремий відзив на позовну заяву. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року адміністративний позов – задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 13.06.2024 року №072050014359 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії від 18.07.2024 року №072050014359 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії від 30.07.2024 року №072050014359 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про відмову у призначенні пенсії від 22.08.2024 року №072050014359 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії від 05.11.2024 року №072050014359 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 06 червня 2024 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 01.08.1989 по 15.10.1990 року, а також зарахувати до пільгового стажу період роботи з 22.10.2003 року по 31.01.2012 року, згідно з довідкою №606 від 11.10.2024 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок). Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок). Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок). Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок). Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок). 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-6 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення є незаконним та необгрунтованим, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.08.1989 року по 15.10.1990 року, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на записі про звільнення відсутній підпис відповідальної особи. Однак, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що документів для підтвердження даного періоду роботи позивачем не надано. Також відповідачем-6 до пільгового стажу позивача за Списком №2, згідно довідки про пільговий стаж роботи №606 від 11.10.2024 не зараховано період роботи з 01.02.2012 по 09.04.2012, так як назва посади в довідці не відповідає назві посади згідно постанови КМУ №36 від 16.01.2003. Крім цього, до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 30.12.2005 по 01.12.2010, оскільки п.1 наказу «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» №296 від 30.12.2005 затверджено Перелік робочих місць, професій і посад працівників підприємства, яким підтверджено право на пільги і компенсації передбачений законодавством, де є посада електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах (додаток №1). Одночасно до документів долучено додаток №1 до наказу №296 від 30.12.2005 про Перелік професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, де професія електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах відсутня. Враховуючи вищенаведені обставини, зазначає апелянт, що у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, відсутні правові підстави для призначення пільгової пенсії позивачу. 
За результатами апеляційного розгляду відповідач-6 просить рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 року в справі №260/8308/24 скасувати та ухвалити нове законне та обгрунтоване рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
06.06.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка відповідно до принципу екстериторіальності, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області, яким було прийнято рішення №072050014359 від 13.06.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком. У цьому рішенні, зокрема зазначено, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки №287 від 10.05.2024 року, оскільки довідка завірена підписами провідних фахівців, а також в довідці не зазначено робоче місце особи чи структурний підрозділ. Окрім того, долучена копія наказу №208 від 29.08.2003 року, завірена нечитабельною печаткою, а до наказів про атестацію робочих місць №296 та №454 не долучено перелік посад (а.с. 45, 90). 
11.07.2024 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, яким прийнято рішення №072050014359 від 18.07.2024 про відмову ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за віком. У цьому рішенні, зокрема зазначено, що до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 21.10.2003 по 09.04.2012 року за довідкою від 10.05.2024 року №287, оскільки форма довідки не відповідає додатку 5 до Порядку, а саме в довідці відсутнє посилання на постанову Кабінету міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (а.с. 46). 
22.07.2024 року ОСОБА_1 втретє звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Вказана заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яким прийнято рішення №072050014359 від 30.07.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком. Згідно прийнятого рішення, до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи зазначений в довідці №422 від 10.07.2024 року, оскільки в пільговій довідці некоректно зазначено періоди пільгового стажу та відсутнє посилання на статтю Закону, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення. Також, інформація зазначена в довідці різниться з записами трудової книжки та відсутня інформація про атестацію робочих місць в колісно- роликовому цеху Чоп у 2005 році (інформація про перейменування цехів також відсутня) (а.с.47). 
14.08.2024 року ОСОБА_1 вчетверте звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Вказана заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві, яким прийнято рішення №072050014359 від 22.08.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком. Згідно прийнятого рішення період з 30.12.2005 по 09.04.2012 не може бути зарахований як пільговий, оскільки згідно довідки №488 від 08.08.2024, яка видана Експлутаційним вагонним депо «Ужгород» зазначено, що заявник працював на посаді електрозварювальник на автоматичних та напівавтоматичних машинах колісно- роликового цеху Чоп, а згідно атестації робочих місць №296 від 30.12.2005 та наявного до нього Додатку 1 зазначена посада електрозварювальник зайнятий різанням та ручним зварюванням. Також, відповідно до наказу про атестацію робочих місць №454 від 02.12.2010 та наявними Додатками 1, 2 та 3 (про підтвердження права на пільги, встановлення доплат до тарифної ставки та додаткової відпустки працівникам відповідних робочих місць) не можливо визначити на якій посаді працював заявник та характер виконуваних робіт, тому зарахувати стаж по Списку №2 за період з 30.12.2005 по 09.04.2012 не має законних підстав (а.с. 48). 
29.10.2024 року позивач вп`яте звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, яким прийнято рішення №072050014359 від 05.11.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком (а.с.49). 
У вказаному рішенні 072050014359 від 05.11.2024 зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1989 року по 15.10.1990 року, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на записі про звільнення відсутній підпис відповідальної особи. Довідка про пільговий стаж роботи №606 від 11.10.2024 потребує заміни, оскільки назва посад не відповідають постанові КМУ №36 від 16.01.2003 року. До пільгового стажу за Списком №2, згідно довідки про пільговий стаж роботи №606 від 11.10.2024 не зараховано періоди роботи з 30.12.2005 по 01.12.2010, оскільки п.1 наказу «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» №296 від 30.12.2005 затверджено Перелік робочих місць, професій і посад працівників підприємства, яким підтверджено право на пільги і компенсації передбачений законодавством, де є посада електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах (додаток №1). Одночасно до документів долучено додаток №1 до наказу №296 від 30.12.2005 про Перелік професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, де професія електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах відсутня. Також, не зараховано до пільгового стажу період роботи з 01.02.2012 по 09.04.2012, так як назва посади в довідці не відповідає назві посади згідно постанови КМУ №36 від 16.01.2003. Пільговою довідкою, актом зустрічної перевірки, трудовою книжкою не підтверджено факт роботи заявника на посаді електрогазозварника, зайнятого різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки згідно постанови КМУ №36 від 16.01.2003 року. 
Вважаючи такі відмови протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду із вказаним позовом. 

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача-6, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), яким встановлено порядок нарахування та виплати пенсії, а також врегульовано питання, пов`язані з призначенням пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, в тому числі по Списках №1 та №2
Так, відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Також Законом України від 03.10.2017 року №2148-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» внесено зміни у п.2 розділу XV «Прикінцеві положення» та викладено їх в такій редакції: «Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону».
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі - Порядок №637), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
На реалізацію пункту 20 Порядку №637 постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії (надалі - Порядок №18-1).
Пунктом 1 Порядку №18-1 передбачено, що цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, зокрема й для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника. 
Дія Порядку №18-1 поширюється на осіб, які працювали: на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України; на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років; у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи. 
Відповідно до Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.
Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.
Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи (пункт 6 Порядку №18-1).
Відтак зі змісту наведених положень Порядку №18-1 слідує, що такий застосовується щодо підтвердження періодів роботи, які зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, зокрема й у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника. При цьому для підтвердження стажу роботи заявник (уповноважений представник) подає до територіального органу Пенсійного фонду України відповідну заяву, за результатами розгляду якої комісією, що діє при органі Пенсійного фонду, приймається рішення про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, (відповідач-6) зокрема, стверджує, що до страхового стажу не може бути зараховано період роботи з 01.08.1989 року по 15.10.1990 року, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на записі про звільнення відсутній підпис відповідальної особи. 
Так, судом першої інстанції вірно встановлено та взято до уваги те, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 01.08.1989, ОСОБА_1 , 01 серпня 1989 року був прийнятий на посаду паркетчика п`ятого розряду, з якої звільнений 15 жовтня 1990 року.
Відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства.
Щодо відсутності на записі про звільнення підпису відповідальної особи, то такий недолік заповнення трудової книжки не може слугувати підставою для не зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу особи, оскільки з відповідних записів трудової книжки можна встановити місце, посаду та період роботи, номер розпорядчого документа, на підставі якого зроблено відповідний запис. 
Судом першої інстанції також вірно зазначено, що доказів визнання недостовірними записів у трудових книжках щодо даного періоду роботи відповідачем-6 суду не надано.
При цьому, обов`язок щодо повноти та правильності внесення до трудової книжки даних покладено на роботодавця, тобто на підприємство, де працював позивач.
Колегія суддів також звертає увагу на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18).
Таким чином, відповідачем-6 безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 01.08.1989 року по 15.10.1990 року.
Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2, періодів роботи з 30.12.2005 по 01.12.2010 та з 01.02.2012 по 09.04.2012, то колегія суддів враховує наступне.
Так, зі змісту оскаржуваного Рішення відповідача-6 видно, що підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду з 30.12.2005 по 01.12.2010 року, стала відсутність професії електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах у долученому додатку №1 до наказу №296 від 30.12.2005 року про Перелік професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення. Підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду з 01.02.2012 по 09.04.2012 стало те, що назва посади в довідці не відповідає назві посади згідно постанови КМУ №36 від 16.01.2023.
З цього приводу, колегія суддів враховує те, трудова книжка позивача НОМЕР_1 містить такі записи: №9 про прийняття 21.10.2003 позивача електрогазозварювальником четвертого розряду на автоматичних та напівавтоматичних машинах колісно-роликового цеху м.Чоп; № 10 про присвоєння позивачу 11.11.2004 п`ятого розряду електрогазозварювальником на автоматичних та напівавтоматичних машинах колісно-роликового цеху м.Чоп; №11 про переведення позивача 01.02.2012 електрогазозварювальником п`ятого розряду пункту перестановки вагонів м. Мукачево; №12 про звільнення 09.04.2012 з роботи за власним бажанням.
Колегія суддів враховує, що записи №9-12 вчинені належним чином, свідчать про зайнятість позивача повний робочий день на посаді електрогазозварювальника на автоматичних та напівавтоматичних машинах колісно-роликового цеху. Записів про скорочений чи неповний режим роботи протягом цих періодів, в трудовій книжці немає.
Крім цього, записи трудової книжки підтверджують відомості щодо виконуваної позивачем роботи на посадах, що віднесені до відповідного списку, що не потребувало надання уточнюючих довідок про пільговий характер виконуваної роботи.
Докази недостовірності записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відсутні.
Судом першої інстанції також вірно враховано, що відповідно до розділу XXXI11 «Загальні професії (у всіх галузях господарства)» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» до Списку №2 відносяться електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 затверджений Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. В розділі XXXIII. ЗАГАЛЬНІ ПРОФЕСІЇ (У ВСІХ ГАЛУЗЯХ ГОСПОДАРСТВА) зазначено: «електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки; електрозварники ручного зварювання».
Таким чином, спірні періоди роботи з 30.12.2005 по 01.12.2010 та з 01.02.2012 по 09.04.2012 також підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення №072050014359 від 05.11.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Судом також вірно враховано вимоги частини 2 статті 9 КАС України та з метою ефективного захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача зобов`язано відповідача-6 повторно розглянути заяву позивача від 29.10.2024 про призначення йому пенсії та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи. 
Інші доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення суду не впливають та висновків суду не спростовують, тому колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для їхнього детального аналізу. 
Колегія суддів також враховує, що позивачем не оскаржено в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні решта позову, а також не оскаржене в апеляційному порядку відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3, відповідачем-4 та відповідачем-5 рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, які стосуються цих відповідачів. 
Тому, апеляційним судом розглядається справа в межах заявлених апеляційних вимог, відповідно до статті 308 КАС України. 
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області – залишити без задоволення. 
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року в адміністративній справі №260/8308/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська