КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2026 року справа №320/7035/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Київській області), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
- від 26.10.2021 № 1446376-2406-1002 про сплату позивачем орендної плати за 2021 рік у розмірі 21 868,77 грн;
- від 07.09.2022 № 181762-2408-1002 про сплату позивачем орендної плати за 2022 рік у розмірі 98 140,60 грн;
- від 27.06.2023 № 6439699-2408-1023-UA32020210000064694 про сплату позивачем орендної плати за 2023 рік у розмірі 98 140,59 грн.
Мотивуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказує, що земельні ділянки, відносно яких прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, передані позивачем до складу земель Фермерського господарства «Козак М» (далі – ФГ «Козак М»), яким щодо таких земель подавались відповідні податкові декларації та сплачувалась орендна плата.
Позивач наголошує, що в межах спірних правовідносин саме фермерське господарство, як юридична особа, повинно сплачувати орендну плату.
Також ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем здійснено помилковий розрахунок суми орендної плати, оскільки застосовано неправильний відсоток від розміру нормативної грошової оцінки.
Окремо позивач звертає увагу суду на те, що спірні рішення відповідачем надіслані (вручені) позивачу з порушенням строку, встановленого в п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України (далі – ПК України).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
02.09.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому останній стверджує про правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник ГУ ДПС у Київській області наголошує, що нарахування плати за оренду земельної ділянки здійснюється автоматично на підставі інформації, наданої органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та не може виходити за її межі. Так, на підставі наданої від Виконавчого комітету Тетіївської міської ради інформації контролюючим органом встановлено наявність у володінні ОСОБА_1 на праві оренди земельної ділянки площею 25,4406 (кадастровий номер 3224688200:06:006:0001), у зв`язку з чим оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями позивачу визначені суми грошових зобов`язань з орендної плати за вказану земельну ділянку за 2021 - 2023 роки.
14.10.2024 до суду представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, де ним зазначено про те, що зміст відзиву на позовну заяву не спростовує тверджень ОСОБА_1 , які викладені ним у позовній заяві.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Сторони з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не зверталися. 
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
в с т а н о в и в :
Розпорядженням Тетіївської районної державної адміністрації Київської області від 17.09.2012 № 668 надано ОСОБА_1 у користування, на умовах оренди, земельні ділянки загальною площею 25,4406 га (рілля, пасовища), які розташовані на території Черепинської сільської ради за межами населеного пункту, для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, а також встановлено орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, з урахуванням коефіцієнта індексації.
На підставі вказаного розпорядження 28.12.2012 між Тетіївською районною державною адміністрацією Київської області, як орендодавцем, та ОСОБА_1 , як орендарем, укладено договір оренди землі (далі – Договір від 28.12.2012), за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в користування, на умовах оренди, земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 25,4406 га (з яких 22,3873 га - рілля, 3,0533 га – пасовища), кадастровий номер - 3224688200:06:006:0001, що розташована на території Черепинської сільської ради за межами населеного пункту, для ведення фермерського господарства строком на 49 років; розмір річної орендної плати визначається з розрахунку 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, із урахуванням коефіцієнта індексації.
Факт прийняття позивачем в оренду вказаної вище земельної ділянки підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 28.12.2012.
У подальшому, 01.04.2021 укладено Додаткову угоду про внесення змін до Договору від 28.12.2012, відповідно до якої замінено сторону орендодавця з Тетіївської районної державної адміністрації Київської області на Тетіївську міську раду, розмір річної орендної плати визначається з розрахунку 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, із урахуванням щорічного коефіцієнта індексації.
Водночас відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 179352 04.06.2009 Тетіївською районною державною адміністрацією Київської області проведено державну реєстрацію ФГ «Козак М».
Згідно зі Статутом ФГ «Козак М» засновником та головою вказаного фермерського господарства є ОСОБА_1 . До земель ФГ «Козак М» належать землі, передані у користування на умовах оренди голові, членам (учасникам), а саме земельні ділянки: кадастровий номер 3224688200:06:006:0001 площею 25,4406 га; кадастровий номер 3224688200:06:005:0001 площею 12,3856 га. 
При цьому відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 13.07.2023 № 339091752 31.10.2013 проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 3224688200:06:006:0001 площею 25,4406 га для ведення фермерського господарства, орендар - ФГ «Козак М».
Водночас Виконавчий комітет Тетіївської міської ради листами від 10.09.2021 № 02-33/1183, від 01.02.2022 № 02-33/196 та від 01.02.2023 № 2.4.3-09/193 надіслав до ГУ ДПС у Київській області переліки фізичних осіб – орендарів, з якими укладено договори оренди на землі комунальної власності станом на 01.09.2021, 02.02.2022 та 01.02.2023, до яких включено, зокрема, ОСОБА_1 із земельною ділянкою кадастровий номер 3224688200:06:006:0001 площею 25,4406 га.
На підставі вказаної інформації відповідачем сформовано податкові повідомлення-рішення:
1) від 26.10.2021 № 1446376-2406-1002, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання по сплаті орендної плати за 2021 рік у розмірі 21 868,77 грн;
2) від 07.09.2022 № 181762-2408-1002, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання по сплаті орендної плати за 2022 рік у розмірі 98 140,60 грн;
3) від 27.06.2023 № 6439699-2408-1023-UA32020210000064694, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання по сплаті орендної плати за 2023 рік у розмірі 98 140,59 грн
Не погоджуючись з указаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
У розглядуваній справі спірним є питання правомірності нарахування орендної плати фізичній особі, яка уклала договір оренди з державною адміністрацією й утворила фермерське господарство, яке фактично використовувало земельну ділянку, нараховувало та сплачувало відповідний податок.
Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.
Відповідно до підпункту 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
У силу вимог статті 270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю є земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування, а також об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.
Згідно з положеннями статті 121 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство.
З наведеного нормативного регулювання вбачається, що на час надання земельної ділянки така земельна ділянка надана у користування для ведення селянського господарства.
За приписами статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Отже, для створення фермерського господарства необхідно було отримати земельну ділянку (набути право власності чи користування на землю), а вже потім на цій підставі фермерське господарство підлягало реєстрації як юридична особа.
У статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 № 973-IV (далі – Закон № 973-IV) унормовано, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
Згідно із частиною першою статті 5, частиною першою статті 7 Закону № 973-IV право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому ЗК України.
Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (стаття 8 Закону № 973-IV).
Так, відповідно до висновків, наведених Великої Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 922/989/18, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства. Фермерське господарство (у будь-якій його формі) ініціюється для подальшої діяльності з виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках з метою отримання прибутку, що відповідає наведеному у статті 42 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначенню підприємництва як самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Формування програми діяльності, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, є складовими здійснення підприємницької діяльності в розумінні статті 44 ГК України. При цьому можливість реалізації громадянином права на здійснення підприємницької діяльності у вигляді фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) громадянину земельних ділянок відповідного цільового призначення. Ураховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки іншим чином, ніж це передбачено її цільовим призначенням, а також правові наслідки від використання чи невикористання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, що надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства, земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. Суб`єктом такого використання може бути особа - суб`єкт господарювання за статтею 55 ГК України.
Крім того, аналізуючи приписи статей 1, 5, 7, 8 Закону № 973-IV суд дійшов висновку, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.
Частиною першою статті 31 ЗК України визначено, що землі фермерського господарства можуть складатися із земельних ділянок, що належать громадянам України - членам фермерського господарства на праві власності, користування.
Отже, для створення фермерського господарства необхідно було отримати земельну ділянку (набути право власності чи користування на землю), а вже потім на цій підставі фермерське господарство підлягало реєстрації як юридична особа.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 10.12.2025 у справі № 520/4343/25.
Як вже встановлено вище судом надана ОСОБА_1 в користування на умовах оренди спірна земельна ділянка кадастровий номер 3224688200:06:006:0001 площею 25,4406 га в 2021 – 2023 роках фактично перебувала в користуванні ФГ «Козак М».
При цьому з матеріалів справи вбачається, що ФГ «Козак М» відносно спірної земельної ділянки подавалися до контролюючого органу податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2021 – 2023 роки (т. 1 а.с. 22 – 38), а також сплачувалась відповідна орендна плата (т. 1 а.с. 39 – 41).
Таким чином, ураховуючи те, що ФГ «Козак М» користується земельною ділянкою, яка отримана позивачем у користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства, зареєстроване належним чином в якості юридичної особи, здійснює сплату податкових платежів, у тому числі і за використання спірної земельної ділянки, відтак нарахування земельного податку з фізичних осіб позивачу є протиправним, оскільки фізична особа, яка отримала у власність «для ведення фермерського господарства» земельні ділянки здійснює діяльність на цих землях не особисто, а через створену ним юридичну особу - фермерське господарство.
Подібні правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 26.06.2023 у справі № 820/6406/16 та від 10.12.2025 у справі № 520/4343/25.
Зважаючи на те, що судом встановлена протиправність нарахування відповідачем ОСОБА_1 оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями земельного податку з фізичних осіб, відповідно недоцільним є надання правової оцінки доводам позивача щодо помилкового розрахунку ГУ ДПС у Київській області суми орендної плати та пропуску встановленого законодавством строку надіслання (вручення) ОСОБА_1 спірних рішень.
Ураховуючи вищезазначене в сукупності, суд дійшов висновку про протиправність та необхідність скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Київській області від 26.10.2021 № 1446376-2406-1002, від 07.09.2022 № 181762-2408-1002 та від 27.06.2023 № 6439699-2408-1023-UA32020210000064694.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 220,90 грн, що підтверджується квитанцією від 04.10.2023 № 43.
Проте позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Так, відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, за подання цього позову сума судового збору становить 2 181,50 грн ( (21 868,77 + 98 140,60 + 98 140,59) х 1%).
Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає до задоволення, то сума сплаченого судового збору у розмірі 2 181,50 грн підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області.
Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 26.10.2021 № 1446376-2406-1002, від 07.09.2022 № 181762-2408-1002 та від 27.06.2023 № 6439699-2408-1023-UA32020210000064694.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (місцезнаходження 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5а, ідентифікаційний код ВП 44096797) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 2 181,50 грн (дві тисячі сто вісімдесят одна грн 50 коп).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.