КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 356/648/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4140/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б., 
суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березанського міського суду Київської області від 06 жовтня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Капшученко І.О., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У липні 2025 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - Усенко М.І. звернувся до суду з вказаною позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 4722455 від 18 травня 2021 року у сумі 24 817, 50 грн на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422, 40 грн та суму 7 000, 00 грн - витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 1-5).
На обґрунтування позовної заяви зазначено, що 18 травня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 4722455, згідно з умовами якого відповідач отримала 6 000, 00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. 
ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. 
Також вказав, що враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. кредитного договору № 4722455 від 18 травня 2021 року, позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. 
Пункт 7.1. кредитного договору № 4722455 від 18 травня 2021 року визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
З огляду на викладене, представник позивача вказав, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або sms-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не був би укладений.
Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням на користь відповідача від ТОВ «Мілоан».
Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного Договору є Анкета-заява на кредит № 4722455 позичальника від 18 травня 2021 року, що заповнена відповідачем. 
29 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимоги № 76-МЛ від 29 вересня 2021 року.
Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 4722455 від 18 травня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.
Первинний кредитор ТОВ «Мілоан» передав ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», відповідно до Договору відступлення прав вимоги № 76-МЛ від 29 вересня 2021 року, разом з матеріалами кредитної справи і довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що відповідач, з яким укладено кредитний договір № 4722455 від 18 травня 2021 року, ідентифікований. Акцепт договору відповідачем вчинено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 4722455 від 18 травня 2021 року було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан», згідно з договором відступлення прав вимоги № 76-МЛ від 29 вересня 2021 року.
Так, сума заборгованості відповідача становить 24 817, 50 грн, відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 76-МЛ від 29 вересня 2021 року, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 5 400, 00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 18 817, 50 грн; прострочена заборгованість за комісією - 600, 00 грн.
Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 21373916/2186 від 13 червня 2025 року.
ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» понесено витрати в сумі 7 000, 00 грн на професійну правничу допомогу АО «Апологет» на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 0605 від 06 травня 2025 року, що підтверджується Актом наданих послуг №2122 від 23 червня 2025 року (а.с. 1-5).
27 серпня 2025 року, 16 вересня 2025 року і 22 вересня 2025 року відповідач подала відзиви на позов, у яких не погодилася із позовними вимогами позивача. Вказала, що позивачем не надано належних та допустимих доказів: копії договору (з її підписом/електронною ідентифікацією), підтвердження фактичного перерахування грошових коштів на її рахунок, розрахунку заборгованості із зазначенням суми тіла кредиту, відсотків, штрафних санкцій, доказів повідомлення її про умови кредитування, розмір відсоткової ставки та зміни умов договору. Зазначала, що без вказаних доказів неможливо встановити факт існування зобов`язання та його розмір (а.с. 52, 54-55, 67).
Окрім цього, у відзиві від 15 вересня 2025 року, котрий ідентичний відзиву від 22 вересня 2025 року, відповідач вказала, що не заперечує факту отримання кредиту від позивача, однак вважає позовні вимоги у заявленому розмірі необґрунтованими та такими, що підлягають зменшенню.
Відповідач зазначила, що позивач нарахував завищені відсотки та штрафи, що в рази перевищують тіло кредиту. Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України суд має право зменшити розмір неустойки, якщо вона є надмірною порівняно з основним зобов`язанням. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору, які встановлюють надмірний розмір відповідальності споживача, є несправедливими та не підлягають застосуванню.
Поряд з цим відповідачка визнала заборгованість у межах фактично отриманої суми кредиту (тіло кредиту). Просила суд зобов`язати її погашати борг у розумних межах, без нарахованих непропорційних штрафів та відсотків (а.с. 54-55, 67).
Рішенням Березанського міського суду Київської області від 06 жовтня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 4722455 від 18 травня 2021 року у розмірі 24 817, 50 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн (а.с. 75-79).
Не погодившись з рішенням міського суду, 31 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Березанського міського суду Київської області від 06 жовтня 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 87-93).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідачка ОСОБА_1 зазначила, що, відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15).
У цьому випадку пеня і два різних види штрафів, нараховані в один і той же період, на переконання суду, є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення штрафу відповідно до пункту Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) не підлягає задоволенню.
Вказувала, що підстави її заперечень проти позову жодним чином не були враховані судом, внаслідок чого було ухвалене оскаржуване рішення, з порушенням не лише процесуальних прав відповідача, а й порушенням необхідного балансу прав сторін у судовому провадженні, забезпеченні їх рівності, та недотриманні покладеного процесуальним законом обов`язку суворого дотримання принципу рівності сторін при ухваленні судового рішення.
Апелянт посилалася на те, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).
Відповідно до частини сьомої ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до ст. 509 «Поняття зобов`язання та підстави його виникнення» Цивільного кодексу України, 1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 627 «Свобода договору» Цивільного кодексу України, визначено, що: 1. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості. 2. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Тобто законодавство України передбачає, що зобов`язання та умови договору, на підставі якого виникає зобов`язання, повинні ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а тому і визначений розмір відсотків, пені, штрафів, повинен відповідати принципу сніврозмірності порівняно з тілом кредиту, а також принципу добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування»: 1. Споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. 2. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. 3. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача. 4. Застосування штрафу та пені за одне й те саме порушення споживачем зобов`язання за договором про споживчий кредит заборонено.
Також, відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Згідно з частиною першою ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, до вказаних правовідносин правила частини першої ст. 634 ЦК України неможливо застосувати у зв`язку з тим, що Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися.
Відповідач вказала, що позивач не надав докази ознайомлення її з Тарифами та Умовами і правилами надання банківських послуг, зокрема шляхом їх підписання, саме в тій редакції, яка додана до позовної заяви, тому відповідно до вищезазначеного висновку Великої Палати Верховного Суду, вони не є частиною кредитного договору і відсутні підстави вважати, що вони визначали розмір процентної ставки.
Окрім цього, апелянт зазначила, що не зрозуміло на якій підставі було проведено зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти. Звертала увагу суду на розрахунок заборгованості, з яким вона не погоджується.
Вважала, що у зв`язку з неможливістю бути присутньою на судовому засіданні та подати відзив на позовну заяву, вона не змогла подати й заяву на застосування строків позовної давності (а.с. 87-93).
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Заведій К.С. просила рішення Березанського міського суду Київської області від 06 жовтня 2025 року залишити без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги (а.с. 118-122).

Відповідно до частини першої ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За правилами частини тринадцятої ст. 7, частини першої ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Колегією суддів апеляційного суду з матеріалів справи встановлено, що 18 травня 2021 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали договір про споживчий кредит № 4722455, відповідно до пункту 1.1. якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначені у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (а.с. 6-9). 
Відповідно до пункту 1.2. договору № 4722455, сума (загальний розмір) кредиту становить 6 000, 00 грн у валюті: Українські гривні.
За пунктом 1.3. договору про споживчий кредит, кредит надається строком на 30 днів з 18 травня 2021 року (строк кредитування).
Відповідно до пункту 1.4. договору № 4722455, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 17 червня 2021 року.
Згідно з пунктом 1.5. договору № 4722455 загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2850.00 грн. в грошовому виразі та 10,505.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 8850.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.
За пунктом 1.5.1. договору № 4722455 комісія за надання кредиту: 600, 00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Згідно з пунктом 1.5.2. договору, проценти за користування кредитом: 2 250, 00 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Відповідно до пункту 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
За пунктом 1.7. договору тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього Договору.
Відповідно до пункту 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.
Згідно з пунктом 2.2.1. договору № 4722455 позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 Договору.
Відповідно до пункту 2.2.3. договору № 4722455 проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п. 1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.
Згідно з пунктом 2.3.1.1. договору, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору.
Відповідно до пункту 2.3.1.2. договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору.
У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 3.2.4. договору кредитодавець має право стягувати з Позичальника пеню та/або проценти за невиконання чи неналежне виконання умов цього Договору, відповідно до розділу 4.
За пунктом 3.2.5. договору кредитодавець має право у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником умов цього Договору, Кредитодавець з дотриманням вимог законодавства має право стягнути заборгованість в примусовому порядку та/або звернути стягнення на майно, що належить Позичальнику на праві власності.
Згідно з пунктом 3.2.6. договору кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим Договором Кредитодавець отримає від Позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим Договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України Позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором.
Відповідно до пункту 3.3. договору позичальник зобов`язаний: повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього Договору (пункт 3.3.2.); у разі порушення строків повернення кредиту на вимогу Товариства сплатити пеню та/або проценти передбачені розділом 4 цього договору (пункт 3.3.3.)
Окрім цього пунктом 3.4.4. передбачено, що позичальник має право відмовитися від одержання кредиту до моменту його видачі кредитодавцем, надіславши письмове повідомлення кредитодавцю.
Відповідно до пункту 5.1. договору позичальник підтверджує, що: 
- до укладення цього Договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього Договору, з інформацією передбаченою ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»;
- до укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3) та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору;
- умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану;
- до укладення цього Договору отримав від Товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування»;
- інформація надана йому Товариством з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання;
- для розпорядження правами вимоги за цим Договором (відступлення, застава, продаж, тощо) Товариству не потрібно чекати на порушення умов цього Договору Позичальником та не потрібно будь-яке погодження Позичальника;
- Товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту цього Договору (індивідуальної частини), Правил та іншої інформації розміщеної на сайті Товариства, зокрема в розділах «Документи», «споживачам» про відомості (інформацію) вказані в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Згідно з пунктом 6.1. договору, кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Відповідно до пункту 6.2. договору, розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для Позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству.
За пунктом 6.3. договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору, Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що:
- він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору;
- він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками;
- на момент підписання Кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність Позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього Договору про які він не повідомив Товариство (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо), зокрема Позичальник підтверджує, що він не подавав до суду заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, стосовно нього відсутнє відкрите провадження у справі про неплатоспроможність (банкрутство) та, що на момент укладення цього договору підстав передбачених Кодексом України з питань банкрутства для відкриття такого провадження не існує;
- вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною;
- він відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з пунктом 6.4. договору, укладення товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку із чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (пункт 6.5.).
За пунктом 7.1. договору, цей Договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками № 1 та № 2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п. 1.4 Договору. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправлені Товариством та/або не будуть отримані Позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього Договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті (а.с. 6-9).
Відповідно до довідки за підписом Генерального директора ТОВ «Мілоан» Вініченка О.В. від 12 червня 2025 року, акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором F42826, який було направлено на номер телефону НОМЕР_1 , 18 травня 2021 року 06:45 (а.с. 12).
Згідно з платіжним дорученням № 46546025 від 18 травня 2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 суму у розмірі 6 000, 00 грн, згідно з договором № 4722455 (а.с. 15).
Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 за кредитним договором № 4722455 (а.с. 16):
- з 18 травня 2021 року по 02 червня 2021 року включно нарахування процентів здійснювалося згідно з п. 1.5.2. договору (пільгові умови кредитування) у розмірі 1,25 % щодня, що дорівнює 75, 00 грн від суми тіла кредиту; 
- 03 червня 2021 року позичальник сплатила суму комісії за пролонгацію у розмірі 600, 00 грн, проценти за кредитом - 540, 00 грн, тіло кредиту - 600, 00 грн;
- 03 червня 2021 року нараховано комісію за пролонгацію 600, 00 грн;
- з 03 червня 2021 року по 17 червня 2021 року включно нарахування процентів здійснювалося згідно з п. 1.5.2. договору (пільгові умови кредитування) у розмірі 1,25 % щодня, що дорівнює 67, 50 грн від залишку суми тіла кредиту; 
- з 18 червня 2021 року по 02 липня 2021 року включно нарахування процентів здійснювалося згідно з п. 1.5.2., 2.3.1.1. (пролонгація на пільгових умовах) договору у розмірі 1,25 % щодня, що дорівнює 67, 50 грн від залишку суми тіла кредиту;
- з 03 липня 2021 року по 31 серпня 2021 року включно нарахування процентів здійснювалося згідно з п. 1.6., 2.3.1.2. (пролонгація на стандартних (базових) умовах) договору у розмірі 5 % щодня, що дорівнює 67, 50 грн від залишку суми тіла кредиту (а.с. 16).
29 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 76-МЛ, згідно з пунктом 1.1. якого на умовах, встановлених цим Договором Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості) (а.с. 18-22).
Відповідно до пункту 1.2. договору відступлення прав вимоги № 76-МЛ від 29 вересня 2021 року внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором. Новий Кредитор заміняє Кредитора у Кредитних Договорах, шо входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказаних у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами.
Згідно з пунктом 7.1. договору, в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги. Новий кредитор протягом 5 робочих днів з моменту підписання цього договору сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 3 863 357, 72 грн без ПДВ. При цьому оплата прав вимоги, які підлягають відступленню згідно з цим Договором, до кожного окремого Боржника, визначається згідно з Додатком №1 до даного Договору.
До матеріалів справи долучено витяг з реєстру боржників від 13 червня 2025 року за договором відступлення прав вимог № 76-МЛ від 29 вересня 2021 року (а.с. 28).
Згідно з платіжною інструкцією № 41765 від 29 вересня 2021 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило на рахунок ТОВ «Мілоан» суму у розмірі 3 863 357, 72 грн як плату за відступлення права вимоги, згідно з договором відступлення прав вимог № 76-МЛ від 29 вересня 2021 року без ПДВ (а.с. 27).
Відповідно до витягу реєстру боржників від 13 червня 2025 року за договором відступлення прав вимог № 76-МЛ від 29 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 на суму 24 817, 50 грн, з яких: 5 400, 00 грн - залишок по тілу кредиту, 18 817, 50 грн - залишок по відсоткам, 600, 00 грн - залишок по комісії (а.с. 28).
Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 4722455 від 18 травня 2021 року, заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» станом на 23 червня 2025 року (включно) складає 24 817, 50 грн:
- прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 400, 00 грн, 
- прострочена заборгованість за комісіями - 600, 00 грн,
- прострочена заборгованість за відсотками - 18 817, 50 грн,
- строкова заборгованість за сумою кредиту - 0, 00 грн,
- строкова заборгованість за комісіями - 0, 00 грн,
- строкова заборгованість за відсотками - 0, 00 грн (а.с. 17). 
13 червня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надсилав письмову претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором № 4722455 від 18 травня 2021 року (а.с. 29).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що, уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати його умови, які були у ньому зазначені та підтвердила, що ознайомлена з усіма його умовами, в тому числі, й розміром процентів, порядком їх нарахування та сплати, а також порядком та строками повернення кредиту, розуміє та зобов`язується їх виконувати, тобто сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, а укладення кредитного договору на запропонованих умовах відповідало внутрішній волі відповідача. Наявність простроченої заборгованості та її розмір підтверджується наданими позивачем розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку, які є детальними, містять інформацію про порядок нарахування спірної заборгованості в розрізі окремих складових за кожен день користування кредитом, відповідно до умов укладеного договору, у період дії строку договору з урахуванням пролонгації та такі умови договору є чинними. Будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідач суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання нею умов вищезазначеного договору.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом частини першої ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень частини першої, третьої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною першою ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до положень частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно з ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина четверта, п`ята ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини восьмої ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Так,18 травня 2021 року, ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № 4722455, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором F42826, який було направлено на номер телефону НОМЕР_1 , 18 травня 2021 року, 06:45, що підтверджується довідкою за підписом Генерального директора ТОВ «Мілоан» Вініченка О.В. від 12 червня 2025 року (а.с. 12).
Вказаний договір був укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Отже, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає доведеним, що вказаний кредитний договір був підписаний позичальником ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який був надісланий первісним кредитором ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 .
Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти для користування позичальником, факт чого також відповідачка не заперечувала у своєму відзивах від 15 вересня 2025 року і 22 вересня 2025 року (а.с. 54-55, 67).
З відомості про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 за кредитним договором № 4722455 вбачається, що позичальник погасила заборгованість за договором частково: 03 червня 2021 року вона сплатила суму комісії за пролонгацію у розмірі 600, 00 грн, проценти за кредитом - 540, 00 грн, тіло кредиту - 600, 00 грн (а.с. 16).
Оскільки позичальник ОСОБА_1 сплатила комісію за управління та обслуговування кредиту та частково погасила заборгованість за тілом кредиту та проценти за кредитом, його дія була пролонгована.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою у повному розмірі не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість.
Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 4722455 від 18 травня 2021 року, судом апеляційної інстанції встановлено, щостаном на 23 червня 2025 року (включно) заборгованість позичальника перед кредитодавцем складає 24 817, 50 грн:
- прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 400, 00 грн, 
- прострочена заборгованість за комісіями - 600, 00 грн,
- прострочена заборгованість за відсотками - 18 817, 50 грн,
- строкова заборгованість за сумою кредиту - 0, 00 грн,
- строкова заборгованість за комісіями - 0, 00 грн,
- строкова заборгованість за відсотками - 0, 00 грн (а.с. 17).
Підстав вважати, що даний розрахунок суми заборгованості неправильний, немає. Контррозрахунку відповідач не надала суду.
Окрім цього, як вбачається, кредитодавець не нараховував жодних штрафів або пені на заборгованість, тому доводи апеляційної скарги про те, що вимоги про стягнення з неї заборгованості містять одночасно і суму штрафу, і суму пені, не відповідають дійсності і спростовуються матеріалами справи.
Скаржник в апеляційній скарзі посилалася на те, що умови, укладеного нею з ТОВ «Мілоан» кредитного договору, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачеві.
Судом встановлено, що перед укладенням договору ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, також кредитний договір містить інформацію про тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.
Окрім цього, ОСОБА_1 , підписуючи договір про споживчий кредит № 4722455 від 18 травня 2021 року, відповідно до пунктів 5.1., 6.3., 7.1. договору, підтвердила і погодилася, що до укладення цього Договору ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього Договору, з інформацією передбаченою ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», до укладення Договору отримала проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3) та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; умови Договору їй зрозумілі та вона підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; до укладення цього Договору отримала від Товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування»; інформація надана їй Товариством з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання; для розпорядження правами вимоги за цим Договором (відступлення, застава, продаж, тощо) Товариству не потрібно чекати на порушення умов цього Договору Позичальником та не потрібно будь-яке погодження Позичальника; Товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту цього Договору (індивідуальної частини), Правил та іншої інформації розміщеної на сайті Товариства, зокрема в розділах «Документи», «споживачам» про відомості (інформацію) вказані в ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; вона ознайомлена, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; вона не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатна усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання Кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність Позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього Договору, про які вона не повідомила Товариство (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо), зокрема Позичальник підтверджує, що вона не подавала до суду заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, стосовно неї відсутнє відкрите провадження у справі про неплатоспроможність (банкрутство) та, що на момент укладення цього договору підстав передбачених Кодексом України з питань банкрутства для відкриття такого провадження не існує; вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; вона відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору.
Окремо варто вказати, що позичальник, підписуючи договір про споживчий кредит № 4722455 від 18 травня 2021 року, погодилася і на зміни умов кредитування при пролонгації дії договору та при неналежному з її боку умов його виконання.
На жодні тарифи та умови і правила надання банківських послуг позивач не посилався у позовній заяві, як і на положення статті 634 ЦК України, в обґрунтування позову, не містяться такі документи й у матеріалах справи.
Тому посилання на такі в апеляційній скарзі є безпідставним.
Тобто слід дійти висновку, що сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, а відповідач не скористався своїм правом як споживача на відмову від надання їй кредиту без пояснення причин, у тому числі в разі отримання нею грошових коштів, протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня укладення, що передбачено як ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», так і пунктом 3.4.4договору № 4722455 від 18 травня 2021 року.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Договір про споживчий кредит № 4722455 від 18 травня 2021 року є чинним, докази того, що він в цілому або окремі його частини були визнані недійсними, матеріали справи не містять.
Велика Палата Верховного Суду зазначила у своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, що відповідно до частини першої ст. 1048 та частини першої ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Отже доводи скаржника про несправедливість умов кредитного договору є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що з матеріалів справи також встановлено, що відповідач була належним чином повідомлена про розгляд справи у суді першої інстанції через підсистему «Електронний суд» (а.с. 48, 66), вона подавала відзиви на позов 27 серпня 2025 року, 16 вересня 2025 року і 22 вересня 2025 року (а.с. 52, 54-55, 67), брала участь у судовому засіданні 17 вересня 2025 року (а.с. 62) та особисто подала суду заяву про розгляд справи без її участі 22 вересня 2025 року (а.с. 68).
Відповідно доводи апелянта про те, що у зв`язку з неможливістю бути присутньою на судовому засіданні та подати відзив на позовну заяву, вона не змогла подати й заяву на застосування строків позовної давності, апеляційний суд відхиляє як неспроможні, оскільки матеріалами справи підтверджується те, що ОСОБА_1 була належним чином сповіщена про розгляд справи та користувалася наданими їй процесуальним законом правами, зокрема, щодо безпосередньої участі у справі у судовому засіданні, поданні відзиву на позову та інших заяв з процесуальних питань у межах справи. 
Однак відповідач своїм правом на подання заяви про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до суду першої інстанції не скористалася.
Згідно з частиною першою ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста ст. 81 ЦПК України).
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя ст. 89 ЦПК України).
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення Березанського міського суду Київської області від 06 жовтня 2025 року ухвалене із дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, згідно з частиною першою статті 375 ЦПК України.
Відтак, оскаржуване рішення в частині розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не переглядається.
На підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати на апеляційний розгляд справи відшкодуванню за рахунок позивача не підлягають.
З огляду на положення частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Березанського міського суду Київської області від 06 жовтня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова 

В.В. Саліхов