Номер провадження: 22-ц/813/1106/26 
Справа № 522/21930/24-Е
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М.
за участю секретаря: Зейналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Північний» про відшкодування шкоди, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Домусчі Л.В. 19 вересня 2025 року у м. Одеса, –

встановила:

У грудні 2024 року до суду першої інстанції надійшла позовна заява представника ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування шкодив сумі 290052,54 грн.
28.04.2025 року від представника ОСОБА_1 надійшла заява про зміну предмету позову згідно якої позивач просив стягнути солідарно з Виконавчого комітету Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради та Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Північний» на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 290052,54 грн.
20.06.2025 року від представника ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути солідарно з Виконавчого комітету Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради та Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Північний» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 302230,16 грн. 
12.09.2025 року від представника Виконавчого комітету Одеської міської ради до суду першої інстанції надійшло клопотання про призначення у справі додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» моделі «TRANSPORTER», державний номер: НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , на вирішення якої заявник просив поставити питання: «Яка ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» моделі «TRANSPORTER», державний номер: НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 після події (падіння гілки дерева), що сталась 07.06.2024 року, станом на дату його експертного огляду 02.04.2025 року судовим експертом Вєлковим В.М.?».
В обґрунтування клопотання зазначено, що позивачем долучено до матеріалів справи інший висновок експерта ОСОБА_2 від 15.05.2025 року № 05-25В, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen Transporter», з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ, вказано у розмірі 156123 грн. 20 коп., проте, вартість матеріального збитку зазначається у сумі 302230 грн. 16 коп. Позивачем не зазначалось та з висновку експерта від 15.05.2025 року № 05-25В не вбачалось, на підставі чого відбулось збільшення вартості спричиненої шкоди позивачу, що є підставою для подання заяви про збільшення розміру позовних вимоги. У висновку експертного дослідження ОСОБА_3 від 27.06.2024 року № ЕД-19/116-24/11920-АВ, який надавався позивачем разом із позовною заявою, зазначено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача станом на 07.06.2024 року у розмірі 290052 грн. 54 коп. та вартість матеріального збитку, завданого позивачу, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТ3 та величини втрати товарної вартості - у розмірі 111363 грн. 54 коп., однак у висновку експерта Вєлкова В.М. від 15.05.2025 року № 05-25В зазначаються суми, які значно перевищують висновки попереднього дослідження, а саме: вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості вказано у розмірі 363696 грн. 12 коп., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості зазначено у розмірі 156123 грн. 20 коп., а вартість матеріального збитку, завданого позивачу - 302230 грн. 16 коп. Зазначені обставини свідчать про штучне створення доказової бази в обґрунтування правової позиції позивача з метою можливості безпідставного отримання більшого розміру відшкодування завданої шкоди та підстави збільшення такого розміру відшкодування не підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Таким чином, Виконавчий комітет Одеської міської ради вважав, що в рамках розгляду даної судової справи виявляється нагальна необхідність у дослідженні колісного транспортного засобу, належного позивачу, з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого падінням частини дерева, оскільки відповідна сума прямо впливає на визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2025 року клопотання представника Виконавчого комітету Одеської міської ради про призначення у справі додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи було задоволено.
Призначено у справі додаткову судову транспортно-товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання:
- Яка ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» моделі «TRANSPORTER», державний номер: НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 після події (падіння гілки дерева), що сталась 07.06.2024 року, станом на дату його експертного огляду 02.04.2025 року судовим експертом Вєлковим В.М.?.
Проведення експертизи доручено судовому експерту Шпаку О.В., попереджено експерта про кримінальну відповідальність за давання свідомо помилкового висновку у відповідності зі ст. ст. 384, 385 КК України.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що призначення повторної судової експертизи є безпідставним, оскільки висновок такої експертизи не буде належним доказом у зв`язку із тим, що під час розгляду справи підлягає встановленню вартість транспортного засобу на 07.06.2025 року, тобто день ДТП після його скоєння, а дане питання не було постановлене перед експертом, тобто дана експертиза не підтвердить обставини, зазначені сторонами у справі.
Сторони про розгляд справи на 17.02.2026 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник Виконавчого комітету Одеської міської ради.
Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно п. 3 ч. 1 ст.189 ЦПК України, завданням підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст.197 ЦПК України, у підготовчому судовому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи.
Як вбачається із змісту ст. 76 ЦПК України, висновки експертів є засобом встановлення даних (доказів), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмету доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасників справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Відповідно до вимог ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України, призначення експертизи направлене на з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судова експертиза як один із засобів доказування сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).
Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання (п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.1997 року №8).
Як вбачається з матеріалів справи, підстави стягнення матеріальної шкоди за первісними позовними вимогами ОСОБА_1 ґрунтуються на висновку експертного дослідження № ЕД-19/116-24/11920-АВ від 27.06.2024 року про вартість матеріального збитку у розмірі 111363,54 грн., де також зазначена загальна вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу у розмірі 290052,54 грн., та ринкова вартість автомобіля, яка станом на 07.06.2024 становила 306423,91 грн.
Надалі, 20.06.2025 року, ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги, в яких просив стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 302230 грн., обґрунтовуючи її розмір висновком судового експерта Вєлкова В.М. № 05-25В від 15.05.2025 року, згідно з яким вартість відновлюваного ремонту ТЗ становила 363696,12 грн., вартість матеріального збитку визначено у розмірі 302230,16 грн., а ринкову вартість пошкодженого автомобіля визначено в сумі 302230,16 грн.
Таким чином, як вірно вказано судом, за одних і тих самих обставин заподіяння шкоди позивачем надано два висновки експертів з різною вартістю матеріального збитку, у зв`язку із чим висновок судового експерта Вєлкова В.М. № 05-25В від 15.05.2025 року не може бути визнаний повним, оскільки викликає сумніви у його обґрунтованості.
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення клопотання представника Виконавчого комітету Одеської міської ради про призначення додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» моделі «TRANSPORTER», державний номер: НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , на вирішення якої поставити наступне питання: «Яка ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» моделі «TRANSPORTER», державний номер: НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 після події (падіння гілки дерева), що сталась 07.06.2024 року, станом на дату його експертного огляду 02.04.2025 року судовим експертом Вєлковим В.М.?»
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (п. 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).
Крім того, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2025 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 19 березня 2026 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе