П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/19965/25 
Головуюча суддя 1-ої інстанції - Чернова Ганна Валеріївна 
Суддя-доповідач - Гнап Д.Д. 
13 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючої судді: Гнап Д.Д. 
суддів: Сушка О.О.  Яремчукa К.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії. 

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

У серпні 2025 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, у якому просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 до 20.09.2019 в неповному обсязі, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 20.09.2019 в загальній сумі 73 065,44 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, шо утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач, при нарахуванні грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 20.09.2019, протиправно проігнорував вимоги абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, що призвело до невірної виплати грошового забезпечення. Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем строків виплати грошового забезпечення, просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по день фактичної виплати.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 до 20.09.2019 в неповному обсязі, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 20.09.2019, обчисленої відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, шо утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, виходив з того, що право на індексацію-різниці виникає, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу є меншим за суму можливої індексації, визначеної в цьому місяці. Суд першої інстанції встановив, що розмір можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року становить 4463,15 грн (1762,00 грн * 253,30% / 100 = 4463,15 грн) та, з урахуванням дискреційних повноважень відповідача, обрав спосіб захисту прав та інтересів шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 20.09.2019, із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, як різницю між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу та з урахуванням виплаченої раніше суми. Суд також вказав, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.
Разом з цим, Житомирський окружний адміністративний суд вказав на передчасність позовних вимог в частині виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки цьому передує механізм нарахування та утримання податку з доходів вказаних осіб. 

ІІ. УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В апеляційній скарзі військова частина, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його скасувати, зазначаючи про порушення норм процесуального та матеріального права. Вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки, на її думку, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 233 КЗпП України у редакції, чинній з 19 липня 2022 року, якими встановлено тримісячний строк звернення до суду. Перебіг цього строку позивач пропустив, будучи обізнаним або таким, що повинен був бути обізнаним про розмір виплаченого грошового забезпечення ще на момент звільнення. 
Також апелянт заперечує правильність висновків суду щодо нарахування індексації грошового забезпечення, стверджуючи, що індексація за спірний період була нарахована та виплачена правомірно.

ІІІ. ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
У період з 01.03.2018 по 20.09.2019 відповідач не виплачував позивачу фіксовану суму індексації грошового забезпечення (індексацію-різницю), у зв`язку з чим представник позивача у травні 2025 року зверталася до відповідача із заявою про нарахування і виплату фіксованої суми індексації грошового забезпечення (індексацію-різницю) за період з 01.03.2018 по 20.09.2019.
Листом від 06.06.2025 відповідач повідомив про відсутність підстав для перерахунку і виплати індексації.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІV. ОЦІНКА ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 

Правове регулювання спірних правовідносин здійснюється, зокрема, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII, відповідно до статті 9 якого грошове забезпечення військовослужбовців включає посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення та підлягає індексації.
Згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ індексація є обов`язковим механізмом підвищення грошових доходів з метою компенсації зростання споживчих цін і поширюється, зокрема, на грошове забезпечення. Індексація проводиться у разі перевищення індексу споживчих цін порогу індексації (з 01.01.2016 — 103 %).
Порядок проведення індексації визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Цим Порядком передбачено два види індексації: поточну та індексацію-різницю.
Право на поточну індексацію виникає при перевищенні індексу споживчих цін установленого порогу, а її розмір визначається як добуток доходу (у межах прожиткового мінімуму) на величину приросту індексу споживчих цін.
Індексація-різниця виникає у місяці підвищення доходу у разі, якщо розмір підвищення є меншим за суму можливої індексації. У такому випадку вона визначається як різниця між сумою можливої індексації та розміром підвищення доходу і підлягає щомісячній виплаті до наступного підвищення окладів (абзаци 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078).
З 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 704, якою змінено розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у зв`язку з чим березень 2018 року є місяцем підвищення доходу, від якого здійснюється подальше обчислення індексу споживчих цін.
Для визначення права позивача на індексацію-різницю підлягають встановленню:
(А) розмір підвищення доходу у березні 2018 року;
(Б) сума можливої індексації у цьому місяці;
та співвідношення цих величин.
Як встановлено судом, грошове забезпечення позивача у лютому 2018 року становило 20460,24 грн, у березні 2018 року — 21009,17 грн, тобто підвищення склало 548,93 грн.
Сума можливої індексації за березень 2018 року становить 4463,15 грн (1762,00 грн * 253,30 % / 100), що перевищує розмір підвищення доходу.
За таких обставин позивач набув право на отримання індексації-різниці, яка підлягала виплаті з березня 2018 року до наступного підвищення грошового забезпечення або до звільнення зі служби.
Матеріали справи не містять доказів нарахування та виплати такої індексації за період з 01.03.2018 по 20.09.2019.
Наведені висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 15.08.2024 у справі № 620/7524/23 та від 19.09.2024 у справі № 380/10597/23.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо неповного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення та обґрунтованість зобов`язання здійснити нарахування і виплату індексації-різниці за спірний період.
Щодо вимог про компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, суд зазначає таке.
Відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, компенсація сум ПДФО виплачується одночасно з грошовим забезпеченням у розмірі утриманого податку.
Оскільки індексація є складовою грошового забезпечення та підлягає обов`язковій виплаті, її нарахування має здійснюватися із одночасною компенсацією сум ПДФО.
Вказаний підхід відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 27.07.2023 у справі № 380/813/22, від 30.04.2024 у справі № 360/700/23, від 31.01.2024 у справі № 320/6441/22, від 10.10.2024 у справі № 500/8015/23.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність нарахування та виплати індексації з одночасним утриманням військового збору та компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку № 44.
Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до суду колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Спір у цій справі стосується нарахування та виплати складової грошового забезпечення — індексації, а не питань прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 233 КЗпП України, а не частини п`ятої статті 122 КАС України.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що у спорах щодо стягнення належних працівнику виплат, у тому числі індексації грошового забезпечення, застосуванню підлягають норми трудового законодавства щодо строків звернення до суду.
Оскільки спірні правовідносини виникли до 19.07.2022, тобто до набрання чинності змінами, внесеними Законом України № 2352-IX, до них підлягає застосуванню редакція статті 233 КЗпП України, яка не обмежувала строк звернення до суду з вимогами про стягнення належної працівнику заробітної плати та її складових.
За таких обставин доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду є безпідставними та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

V. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду в оскаржуваній відповідачем частині не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуюча	 		Гнап Д.Д.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Яремчук К.О.