Справа № 307/3776/25
Провадження № 2/307/1337/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в особі: 
головуючого - судді : Чопик В.В.
при секретарях : Церкуник С.І. та Рішко О.Т. 
за участю представника позивача : Дрюченко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом Колективного сільськогосподарського підприємства «Руськополівське» до ОСОБА_1 , третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про витребування майна із чужого незаконного володіння.
В С Т А Н О В И В :

Коликтивне сільськогосподарське підприємство «Руськополівське» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про витребування майна із чужого незаконного володіння.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що КСП «Руськополівське», як правонаступник Державного підприємства «Руськополівське» та радгосп-заводу «Руськополівський» є землекористувачем земельної ділянки площею 1487,9 га, так як не втратило право постійного користування землею площею 1487,9 га відповідно до державного акта серії ОII-ЗК N? 00046 від 24.06.1994, і таке право не було припинено в установленому законом порядку та є чинним.
Так, зазначає, що рішенням Руськополівської сільської ради народних депутатів від 14.04.1994 «Про розгляд проектних матеріалів для видачі державного акта на право постійного користування радгосп-заводу «Руськополівський» схвалено розроблений проект, яким передбачено залишити в постійному користуванні радгосп-заводу 1488 га, У тому числі сільськогосподарських угідь 1288 га, з них: орних - 342 га, багаторічних насаджень - 206 га, сінокосів - 313 га і пасовищ - 427 га.
На підставі зазначеного рішення радгосп-заводу «Руськополівський» видано 
державний акт на право постійного користування землею серії ОII-ЗК N? 00046 від 24.06.1994, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за N? 46. 
Цим держаним актом на право постійного користування землею підтверджено, що радгосп-заводу «Руськополівський» надано в постійне користування 1487,9 га землі в межах згідно з планом землекористування для сільськогосподарського користування.
У подальшому радгосп-завод «Руськополівський» було реорганізовано у Державне підприємство «Руськополівське» із збереженням ідентифікаційного коду - 00413883, а також прав і обов`язків реорганізованого підприємства. 
Відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по
Закарпатській області від 31.08.2009 N? 00307, з урахуванням змін, внесених наказом від 30.09.2010 N? 00445, прийнято рішення про приватизацію Державного підприємства
«Руськополівське» шляхом перетворення його в колективне сільськогосподарське підприємство.
На виконання зазначеного наказу затверджено план приватизації Державного підприємства «Руськополівське», за змістом пункту 13 якого це підприємство є правонаступником майнових прав та обов`язків агроторгового підприємства радгосп-заводу 
«Руськополівський» відповідно до статуту Державного підприємства «Руськополівське», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 15.12.2006 N? 777, державна реєстрація змін до установчих документів 22 12.2006 N? запису 13191050002000664. 
У розділі IV плану приватизації зазначено, що відповідно Закону України «Про особливості приватизації майна агропромисловому комплексі», інших законодавчих актів з питань приватизації, сільськогосподарські підприємства, які спеціалізуються на вирощуванні багаторічних насаджень приватизуються шляхом перетворення у публічні акціонерні товариства, якщо вартість їх майна достатня для його створення, в протилежному разі вони перетворюються у колективні сільськогосподарські підприємства. 
Враховуючи, що вартість майна Державного підприємства «Руськополівське» (879 тис. грн) недостатня для перетворення його в публічне акціонерне товариство, відповідно до пункту 5 розділу 1 Положення про порядок приватизації майна радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємства, а також заснованих на їх базі орендних підприємств, воно перетворюється у колективне сільськогосподарське підприємство.
Рішення про перетворення Державного підприємства «Руськополівське»
колективне сільськогосподарське підприємство було прийнято і на зборах трудового колективу підприємства, оформленого протоколом від 21.11.2010.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статутом КСП «Руськополівське»
(ідентифікаційний код юридичної особи - 00413883) КСП «Руськополівське» є правонаступником Державного підприємства «Руськополівське»; дата запису про проведення державної реєстрації юридичної особи, яка утворилася в результаті перетворення, - 23.02.2011, номер запису - 1319145 0000002524.
Згідно зі статтею 104 ЦК (у редакції, чинній на час реорганізації радгосп-завод
«Руськополівський», приватизації Державного підприємства «Руськополівське» та утворення КСП «Руськополівське») юридична особа припиняється в результаті
всього свого майна, прав та обов?язків іншим юридичним особам -
правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.
У ст. 108 ЦК визначено, що перетворенням юридичної особи є зміна
ii організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи
переходять усе майно, усі права та обов?язки попередньої юридичної особи.
Рішеннями судів у справі N?907/475/17, які набули законної сили, встановлено, що КСП «Руськополівське» утворено як підприємство недержавної форми власності в результаті реорганізації радгосп-заводу «Руськополівський» та приватизації його
правонаступника - Державного підприємства «Руськополівське», і є, у свою чергу, правонаступником зазначених юридичних осіб.
Відповідно до рішення Руськополівської сільської ради народних депутатів від
14.04.1994 земельну ділянку площею 1487,9 га в межах згідно з планом
землекористування для сільськогосподарського користування було надано радгосп-заводу «Руськополівський», що підтверджується державним актом на право
постійного користування землею cepii 0II-3K N? 00046 від 24.06.1994, який
зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування
землею за N? 46.
Виникнення права власності та права користування земельною ділянкою на час видачі зазначеного державного акта було урегульовано статтею 22 Земельного
кодексу України від 18.12.1990 N?561-XII за змістом якої право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
Статтею 23 цього Кодексу визначено, що право власності або правопостійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Земельний кодекс України, прийнятий 25.10.2001, визначає право постійного користування земельною ділянкою як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (частина 1 статті 92 3К).
Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.09.2005 N? 5-рп/2005 у справі N?1-17/2005 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК (справа про постійне користування земельними ділянками) вказав, що стаття 92 3К не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, законодавством випадках.
Раніше набуте громадянами в установлених користування видані державні акти на право постійного землею залишаються чинними підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб (Постанова Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N? 449 (чинна до 23.07.2013). При цьому обов`язок переоформлення права користування земельною ділянкою, передбачений пунктом 6 «Перехідних положень» ЗК, визнано неконституційним. 
Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою встановленому законодавством порядку відповідно законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.
Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 цього Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.
Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди ураховують, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за
умов, передачених статями 140-149 3К.
Громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм в установлених законодавством випадках права користування земельною ділянкою за відсутності підстав, встановлених законом. Ця позиція відповідає висновку,
викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 N? 5-рп/2005.
Наведений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у
постанові від 05.11.2019 у справі N? 906/392/18.
Отже, КСП «Руськополівське» як правонаступник Державного підприємства
«Руськополівське» та радгосп-заводу «Руськополівський» є користувачем землею площею 1487,9 га відповідно до державного акта серії ОII-ЗК N? 00046 від
24.06.1994.
У березня 2025 року підчас ознайомлення із матеріалами кримінального провадження N?12024071160000467, позивачу стало відомо, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 15.07.2015 року N? 393-СГ
«Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки», затверджено та передано в оренду громадянці ОСОБА_1 земельну ділянку із кадастровим номером 2124486200:03:003:0166, площею 20,5484 га із земель
сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства.
Крім цього, позивачу стало відомо, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 15.07.2015 року N? 392-СГ
«Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки», затверджено та передано в оренду громадянці ОСОБА_1 земельну ділянку із кадастровим номером 2124486200:03:003:0175, площею 15,8609 га із земель
сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства.
Також, позивачу стало відомо, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 15.07.2015 року N? 391-СГ «Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки», затверджено та передано в оренду громадянці ОСОБА_1 земельну ділянку із кадастровим номером 2124486200:03:003:0176, площею 1,3000 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства.
Позивач вважає, що вище вказані накази Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 15.07.2015 року №391-СГ, №392-СГ та №393-СГ прийняті в супереч вимог земельного законодавства України, оскільки у користування ОСОБА_1 було передано земельні ділянки, які входять ( накладаються ) у належну КСП «Руськополівське» земельну ділянку на праві постійного користування, що підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової земельної експертизи у кримінальному провадженні №12024071160000467.
Таким чином, посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду зазначений у постанові від 4 липня 2023 року по справі N?373/626/17, позивач вважає, що із дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно- зазначені земельні ділянки від відповідачки ОСОБА_1 .. При цьому зазначає, що для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади. Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника (володільця, користувача). Не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, із тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними, або що позивач їх не оскаржив.
Тому збільшуючи позовні вимоги просить суд :
витребувати з чужого незаконного володіння  ОСОБА_1 земельну ділянку із кадастровим номером 2124486200:03:003:0166, площею 20,5484 га, цільове призначення для ведення фермерського господарств, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Тячівський район, с. Руське Поле, урочище Козаканичево, на користь колективного сіськогосподарського підприємства «Руськополівське». 
витребувати з чужого незаконного володіння  ОСОБА_1 земельну ділянку із кадастровим номером 2124486200:03:003:0175, площею 15,8609 га, цільове призначення для ведення фермерського господарств, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Тячівський район, с. Руське Поле, урочище Козаканичево, на користь колективного сіськогосподарського підприємства «Руськополівське». 
витребувати з чужого незаконного володіння  ОСОБА_1 земельну ділянку із кадастровим номером 2124486200:03:003:0176, площею 1,3000 га, цільове призначення для ведення фермерського господарств, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Тячівський район, с. Руське Поле, урочище Козаканичево, на користь колективного сіськогосподарського підприємства «Руськополівське». 
Відповідачка ОСОБА_1 відносно заявленого позову колективного сільськогосподарського підприємства «Руськополівське» до неї, третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про витребування майна із чужого незаконного володіння заперечила.
Свої заперечення обґрунтовує тим, що КСП «Руськополівське» хоч і визначається як суб?єкт права власності, за яким може бути зареєстровано майно, у тому числі шляхом отримання державного акту на землю, однак власниками, яким належить це майно, є його члени, а розпорядження таким майном здійснюють загальні збори членів підприємства. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.07.2023 р. у справі N? 906/987/21.
У процесі приватизації Державного підприємства «Руськополівське» шляхом його
перетворення у КСП «Руськополівське», останне, в порядку правонаступництва майно та землі державного підприємства, повинне було розпаювати їх, у тому числі й земельну ділянку визначену державним актом на право постійного користування землею від 24.06.1994 р. серії 3К011 N? 00046, між членами КСП, кількість яких на день видання Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Закарпатській області Наказу від 15.11.2010 р. N? 545 «Про затвердження Плану приватизації ДП «Руськополівське», становила 228 осіб, видати їм відповідні сертифікати (майнові/земельні), забезпечивши їх право на отримання частки (майнового/земельного паю) в натурі. Для розпаювання земель необхідно було розробити технічну документацію із землеустрою та отримати Державний акт на право колективної власності на земельну ділянку, отриману в порядку правонаступництва, невід?ємною частиною якого являється список членів КСП.
Тобто, паювання земель сільськогосподарських підприємств, як особливий
порядок набуття у приватну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення є способом приватизації цих ділянок членами таких підприємств, що узгоджується із змістом п. 8 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України.
Землі КСП «Руськополівське» підлягли розпаюванню між його членами та могли бути передані лише в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну.
Встановлений Касаційним господарським судом у справі N? 907/475/17 факт, що КСП «Руськополівське не втратило право постійного користування землею площею 1487,9 та відповідно до державного акту від 24.06.1994 р. серії ЗК0011 N? 00046 та є землекористувачем вказаної земельної ділянки, не позбавляє КСП обов?язку
розпаювання вказаної земельної ділянки між учасниками КСП в процесі приватизації державного підприємства та отримання Державного акту на право колективної власності на земельну ділянку.
Тобто, КСП мало право землекористування вказаною ділянкою виключно з метою ії приватизації та розпаюванням між членами КСП і лише до отримання Державного акту на право колективної власності на цю земельну ділянку.
В результаті розпаювання земель під час приватизації державного підприємства
Державний акт на право постійного користування землею від 24.06.1994 р. серії ЗК011 N? 00046 втратив би чинність.
Позивач наполягає на дійсності вказаного акту чим засвідчує, що приватизацію Державного підприємства «Руськополівське» зі створенням на його базі КСП
«Руськополівське» проведено не до кінця, так як законодавством, чинним, як на день державної реєстрації КСП «Руськополівське», так і на даний час, не передбачено реєстрацію а ні приватної, а ні колективної форми власності на землю на підставі державного акту на право постійного користування землею.
На день видачі Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області
наказів від 15.07.2015 р. про затвердження та передачу в оренду відповідачу спірних земельних ділянок, КСП не було виготовлено технічну документацію із землеустрою та не отримано державний акт на право колективної власності на землю. А тому, земельна ділянка, зазначена у Державному акті на право постійного користування землею від 24.06.1994 р. серії ЗК011 N? 00046 у Держгеокадастрі рахувалася за Державним підприємством «Руськополівське», яке у Реєстрі підприємств не значилося, оскільки було приватизоване. А так, як вказана земельна ділянка розташована поза межами населеного пункту, розпорядження нею входило до компетенції Держгеокадастру.
Таким чином, Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області абсолютно правомірно видано накази від 15.07.2015 р. N?N? 391, 392, 333 про затвердження та передачу в оренду відповідачу земельних ділянок з кадастровими
номерами 2124486200:03:003:0175, 2124486200:03:003:0166 та 2124486200:03:003:0176,
відповідно.
27.09.2023 р. КСП «Руськополівське» виготовлено технічну документацію із землеустрою, на підставі якої до Державного земельного кадастру внесено відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 2124486200:03:004:0051 площею 49, 2448 га, що входить в межі земель, зазначених у державному акті на право постійного користування землею від 24.06.1994 р. серії 3К 011N? 00046.
Всупереч вимогам законодавства КСП «Руськополівське» замість виготовлення
технічної документації на весь масив земель, зазначених у Державному акті на право постійного користування землею від 24.06.1994 р. серії ЗКО11 N? 00046, та отримання державного акту на право колективної власності з метою завершення приватизації державного підприємства, роздробило отриману в порядку правонаступництва землю та виготовило технічну документацію на 3 окремі ділянки, однією з яких являється земельна ділянка з кадастровим номером 2124486200:03:004:0051 площею 49, 2448 га.
Державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2124486200:03:004:005 І площею 49, 2448 га, в державному реєстрі прав проведено 11.04.2024 р., при чому власником значиться Тячівська міська рада
Закарпатської області.
Тобто, вказана земельна ділянка перебуває у комунальній власності, що
суперечить самому поняттю та суті приватизації і ще раз підтверджує, що приватизацію Державного підприємства «Руськополівське» зі створенням на його базі КСП
«Руськополівське» проведено не до кінця.
Оскільки, КСП «Руськополівське» до 01.01.2019 р. не прийнято рішення про
розподіл земель, вони підлягають безоплатній передачі до комунальної територіальної громади, на території якої вони розташовані.
Крім того, КСП «Руськополівське» до 01.01.2025 р. не оформлено у визначеному порятку протокол про розподіл земель, що залишилися у колективній власності та не подано на затвердження органу місцевого самоврядування, що свідчить про його відмову від права колективної власності на землю, а тому зазначені землі підлягають передачі у комунальну власність в порядку визнання майна безхазяйним.
Водночас, добровільна відмова від права користування відповідно до ст. 141 ЗК У країни, є самостіною підставою припинення права постійного земельною ділянкою,
землекористування. Про те, що землі, які дісталися КСП «Руськополівське» у постійне користування від Державного підприємства «Руськополівське» у порядку правонаступництва, являлися безхазяйними протягом 13 років,.
КСП «Руськополівське» отримало право користування землями, визначеними
Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від
24.06.1994 р. серії ЗКо11 N?00046, у день своєї державної реєстрації - 23.02.2011 р.
Земельні ділянки з кадастровими номерами : 2124486200:03:003:0175,
2124486200:03:003:0166 та 2124486200:03:003:0176 відповідач отримала в оренду
15.07.2015 р.
Технічну документацію із землеустрою на земельні ділянки з кадастровими
номерами: 2124486200:03:004:0050, 2124486200:03:004:0051 та 2124486200:03:004:0047
КСП «Руськополівське» виготовлено 27.09.2023 р., а Державну реєстрацію права постійного користування ними, проведено 11.04.2024 р.
І лише у 2024 році головою правління КСП «Руськополівське» під час здійснення
огляду земельних ділянок з кадастровими номерами: 2124486200:03:004:0050, 2124486200:03:004:0051 та 2124486200:03:004:0047, виявлено самовільне захоплення невідомими особами вказаних земельних ділянок, з їх огородженням та зведенням будиночків на облаштованому бетонному стрічковому фундаменті, про що він звернувся до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області з відповідною заявою, яку зареєстровано в ЄРДР за N? 12024071160000467.
Наведене свідчить, що у період з 23.02.2011 р. по 11.04.2024 р., тобто більше як 13 років, КСП «Руськополівське» взагалі не цікавилося отриманими в
порядку правонаступництва землями, визначеними Державним актом на право
постійного користування земельною ділянкою від 24.06.1994 р. серії ЗК О11 N? 00046 і не знало що на них відбувається.
Тобто, КСП «Руськополівське» не використовувало вказану земельну ділянку за цільовим призначенням. Іншими словами позивач використовував цю земельну ділянку не за цільовим призначенням, що відповідно до ст. 141 ЗК України, є самостійною підставою припинення права постійного землекористування.
Зазначені підстави припинення права постійного землекористування відповідно до ст. 141 ЗК України наведено і у Постанові Верховного Суду від 11.03.2020 р. у справі
N? 907/475/17, на яку посилається позивач, однак у тій справі не досліджувалися вище описані обставини, які свідчать про виготовлення технічної документації із землеустрою
2124486200:03:004:0050, 2124486200:03:004:0051 та 2124486200:03:004:0047 та проведення Державної реєстрації права постійного користування ними поза правовим полем.
З наведеного вбачається, що позивачем фактично втрачено право постійного
користування отриманими у порядку правонаступництва землями, визначеними
24.06.1994 р. серії ЗКО11 N? 00046, які повинні перейти у комунальну власність місцевої
Державним актом користування земельною ділянкою територіальної громади. Однак, у таких правовілносих відповідачка не являється суб?єктом звернення до суду для вирішення зазначених питань, таким суб?єктом являється орган місцевого самоврядування.
За таких обставин, відповідачка і на даний час на законних підставах користується
земельними ділянками з кадастровими номерами 2124486200:03:003:0175, 2124486200:03:003:0166 та 2124486200:03:003:0176 на праві оренди, а відтак відсутні підстави для їх витребувати з її володіння.
Крім цього, зазначає, висновок експерта від 23.08.2024 року №8/24 може бути лише належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні. При цьому зазначає, що експерта слідчий не попередив про кримінальну відповідальність за ст..ст. 384, 385 КК України окремим процесуальним документом. Експерт самостійно збирав докази. 
З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позову.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. 
Відповідачка ОСОБА_1 та представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності. 
Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.
Відповідно до ст..ст.13.14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, а право власності та право користування землею гарантується державою. 
Згідно зі ст..ст. 92, 96 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою є речовим правом, яке підлягає судовому захисту. 
Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 15.07.2015 року N? 393-СГ «Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки», затверджено та передано в оренду громадянці ОСОБА_1 земельну ділянку із кадастровим номером 2124486200:03:003:0166, площею 20,5484 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 15.07.2015 року N? 392-СГ «Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки», затверджено та передано в оренду громадянці ОСОБА_1 земельну ділянку із кадастровим номером 2124486200:03:003:0175, площею 15,8609 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 15.07.2015 року N? 391-СГ «Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки», затверджено та передано в оренду громадянці ОСОБА_1 земельну ділянку із кадастровим номером 2124486200:03:003:0176, площею 1,3000 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства.
Також, судом встановлено, що позивач КСП « Руськопоілвске» набув право постійного користування землею на підставі державного акту від 24.06.1994 року серії О11-ЗК №00046.
Доказів скасування зазначеного державного акта, вилучення земельної ділянки у встановленому законом порядку, добровільної відмови позивача від права користування або припинення такого права з інших підстав, передбачених законом, суду не надано.
Самі лише доводи відповідача про тривале невикористання земельної ділянки або бездіяльність позивача не є належною та достатньою підставою для автоматичного припинення речового права постійного користування землею. Таке право припиняється виключно у порядку та з підстав, прямо передбачених законом.
З наведеного суду висновку експерта №8/24 земельно-технічної експертизи від 23 серпня 20024 року вбачається, що межі земельної ділянки, яка передана у постійне користування КСП « Руськополівське» та зазначена у Державному акті на право постійного користування землею серії ЗК11 №00046 від 24 червня 1994 року ( входить в земельну ділянку №2 на плані меж землекористування), якій присвоєно кадастровий номер 2124486200:03:004:0051, площею 49,2448 га, перетинається (накладається) з межами земельних ділянок, яким присвоєно такі кадастрові номера : 2124486200:03:003:0175, 2124486200:03:003:0166 та 2124486200:03:003:0176, тобто з спірними земельними ділянками, що передані у користування відповідачці ОСОБА_1 . 
Висновок експерта є послідовним, мотивованим, відповідає матеріалам справи, підстав не довіряти йому суд не вбачає.
Отже, формування та передача спірних земельних ділянок відбулася за рахунок земель, право користування якими на момент такого формування не було припинено.
Відповідно до ст..ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого порушеного права. 
За змістом ст. ст. 387, 391 ЦК України особа, право якої порушено незаконним володінням чи користуванням майном, має право вимагати усунення перешкод у користуванні та повернення майна з чужого незаконного володіння.
Посилання відповідачки на законність передачі земельних ділянок в оренду або наявність кадастрового номера не спростовують порушення прав позивача, оскільки державна реєстрація не легалізує набуття прав на земельну ділянку, сформовану за рахунок земель іншого законного землекористувача. 
Суд також враховує, що встановлений експертизою факт накладання маж є прямим доказом порушення прав позивача.
З таких обставин позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,258,259,265 ЦПК України, ст.ст. 13, 14, Конституції України, ст..ст. 92,96 Земельного кодексу України, ст.ст. 387, 391 ЦК України, суд -
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Витребувати з чужого незаконного володіння  ОСОБА_1 земельну ділянку із кадастровим номером 2124486200:03:003:0166, площею 20,5484 га, цільове призначення для ведення фермерського господарств, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Тячівський район, с. Руське Поле, урочище Козаканичево, на користь колективного сіськогосподарського підприємства «Руськополівське». 
Витребувати з чужого незаконного володіння  ОСОБА_1 земельну ділянку із кадастровим номером 2124486200:03:003:0175, площею 15,8609 га, цільове призначення для ведення фермерського господарств, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Тячівський район, с. Руське Поле, урочище Козаканичево, на користь колективного сіськогосподарського підприємства «Руськополівське». 
Витребувати з чужого незаконного володіння  ОСОБА_1 земельну ділянку із кадастровим номером 2124486200:03:003:0176, площею 1,3000 га, цільове призначення для ведення фермерського господарств, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Тячівський район, с. Руське Поле, урочище Козаканичево, на користь колективного сіськогосподарського підприємства «Руськополівське». 
Стягнути з ОСОБА_1 користь колективного сіськогосподарського підприємства «Руськополівське» сплачений судовий збір в розмірі 12 387, 51 гривень. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Колективне сільськогосподарське підприємство «Руськополівське», ЄДРПОУ 00413883, місце знаходження : 90551, с. Руське Поле, вул. Головна, 201.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Третя особа: Головне Управління у Закарпатській області, ЄДРПОУ 39766716, місце знаходження :88008, м Ужгород,пл..Народна,4.
Повний текст судового рішення виготовлено 24.04.2026 р. 

Суддя: В.В.Чопик