П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/1268/24	

Перша інстанція: суддя Бульба Н.О.,

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В., 
Казанчук Г.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2026р. про прийняття звіту про виконання рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністерства оборони України, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати п.3 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.08.2023р. №15/в про відмову йому в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням при первинному огляді ІІІ групи інвалідності, з 10.03.2023р., внаслідок травм, поранень, так, пов`язаних із захистом Батьківщини, отриманих 25.04.2022р. та 24.05.2022р.;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому при первинному огляді ІІІ групи інвалідності, внаслідок травм, поранень, так, пов`язаних із захистом Батьківщини, отриманих 25.04.2022р. та 24.05.2022р. у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року на дату встановлення ІІІ групи інвалідності - 10.03.2023р..
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2024р. рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024р. скасовано, прийнято по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано пункт 4 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.08.2023р. №15/в про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням при первинному огляді ІІІ групи інвалідності, з 10.03.2023р., внаслідок травм, поранень, так, пов`язаних із захистом Батьківщини.
Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 при первинному огляді ІІІ групи інвалідності, внаслідок травм, поранень, так, пов`язаних із захистом Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року на дату встановлення ІІІ групи інвалідності - 10.03.2023р..
13.10.2025р. ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2024р. у справі №400/1268/24.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.11.2025р. встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду, покладено на Міністерство оборони України зобов`язання подати протягом одного місяця з моменту набрання законної сили цією ухвалою по справі №400/1268/24 звіт про виконання судового рішення.
22.12.2025р. Міністерство оборони України подало звіт про виконання рішення суду.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 5.02.2026р. прийнято Міністерства оборони України про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду по справі №400/1268/24.
Не погодившись із даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким встановити боржнику новий строк для подання звіту про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2024р. у справі №400/1268/24.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скарг можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду та прийняття рішення про встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Приймаючи ухвалу про прийняття звіту, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду виконано, а саме станом на момент подання звіту про виконання судового рішення ОСОБА_1 виплачено заборгованість: 189 940,2грн.; 274 359,8грн.; Разом – 464 300грн. Отже, рішення суду виконано в повному обсязі.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку з чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, ухвалу суду скасовує та приймає нове рішення про встановлення нового строку для подання звіту, з наступних підстав.
Положеннями ст. 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013р., зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. №11-рп/2012).
Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004р. вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Крім того, у Рішенні від 15.05.2019р. №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі “Валерій Фуклєв проти України” від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі “Шмалько проти України” від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі “Юрій Миколайович Іванов проти України” від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі “Apostol v. Georgia” від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019р. №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Також Конституційний Суд України у рішенні від 30.06.2009р. №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).
Відповідно до ч.2-3 ст.14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. 
Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Згідно з ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, у відповідності до зазначених правових норм, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2019р., яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання на всій території України.
19.12.2024р. набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024р. за №4094-IX (далі - Закон №4094-ІХ), яким ст.382 КАС України викладено у новій редакції та доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до ч.3 ст. 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення (ч.3 ст.382-3 КАС України).
Як вбачається із змісту наданого Міністерством оборони України звіту від 22.12.2025р., що у витягу №1/с від 17.01.2025р. відображено рішення Комісії про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у 250 кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому встановлено інвалідність ІІІ групи (2023 рік), в сумі 671 000грн..
Витяг №1/с від 17.01.2025р. підтверджує рішення Комісії про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі різниці між прожитковим мінімумом, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня 2023, в сумі 206 700грн..
Також Міністерство оборони України зазначило, шо п.8 Постанови №975, передбачає, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медикосоціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Надаючи оцінку вказаному звіту, судова колегія виходить з наступного.
Приймаючи постанову від 21.10.2024р. у справі №400/1268/24 апеляційний встановив, що відповідно до листа Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» від 5.03.2020р. за №56-13/14/-185 на засіданні ЦМСЕК МОЗ України вирішено не продовжувати ОСОБА_1 терміну групи інвалідності, оскільки наявні у нього порушення в незначному ступені обмежують його життєдіяльність і згідно із чинним законодавством не підпадають під критерії встановлення групи інвалідності.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що на момент проходження військової служби з 25.02.2022р. у ОСОБА_1 була відсутня група інвалідності.
Також судом було встановлено, що 24.05.2022р. під час виконання бойового завдання позивач отримав травми та поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини, що підтверджено довідками про обставини травми, виданими командиром ВЧ НОМЕР_1 за №22, 23 від 16.06.2022р. (а.с.20-21), довідкою про участь в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, виданою командиром ВЧ НОМЕР_1 №1114 від 16.06.2022р. (а.с.19).
Відповідно до довідки за №651918 від 10.03.2023р. Обласною МСЕК обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради під час первинного огляду встановлено позивачу третю групу інвалідності – травма, поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
У зв`язку із чим, судова колегія під час прийняття постанови дійшла висновку, що 10.03.2023р. саме під час первинного огляду комісією було встановлено позивачу групу інвалідності, а тому він має право на виплату одноразової грошової допомоги як військовослужбовець, якому встановлена ІІІ група інвалідності.
Разом з тим, як вбачається із доданого до звіту Міністерства оборони України Витягу із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №1/с від 17.01.2025р., що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2024р. у справі №400/1268/24:
- скасовано п.4 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.08.2023р. №15/в;
- призначено одноразову грошову допомогу сержанту ОСОБА_1 (в/ч НОМЕР_1 ), якого під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 10ААВ №370345 від 23.12.15), а під час повторного огляду органами МСЕК встановлено вперше ІІІ групу без зміни інвалідності та її причинного зв`язку (довідка МСЕК серії 12 ААВ №651918 від 9.03.2023), у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2023), в сумі 671 000грн., як це передбачене рішенням суду та здійснити виплату з урахуванням раніше отриманої допомоги (206 700грн.), у сумі 464 300грн.. 
Отже, як вбачається із вказаного Витягу з протоколу №1/с від 17.01.2025р., що Комісією Міністерства оборони України не було враховано висновок суду про те, встановлення інвалідності згідно довідки МСЕК серії 12 ААВ №651918 від 9.03.2023р. було первинним, а не повторним за наслідками встановлення інвалідності довідкою МСЕК серія 10ААВ №370345 від 23.12.2015р..
При цьому, апеляційний суд повторно зазначає, що відповідачем не було враховано ту обставину, що на момент встановлення інвалідності ОСОБА_1 9.03.2023р., у позивача була відсутня інвалідність згідно із листом Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» від 5.03.2020р. за №56-13/14/-185.
Відтак, судова колегія вважає, що виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 при первинному огляді ІІІ групи інвалідності (9.03.2023р.) повинна бути здійснена саме у розмірі 671 000грн., тобто без урахування раніше отриманої допомоги (206 700грн.).
Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для прийняття звіту Міністерства оборони України про виконання рішення суду.
За правилами ч.3 ст.382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
З огляду на вказані норми, апеляційний суд вважає за доцільне не застосовувати санкцію за невиконання рішення суду, оскільки таке невиконання пов`язане із помилковим трактуванням рішення суду відповідачем, а не внаслідок вжиття недостатніх заходів для своєчасного та повного виконання рішення суду.
З огляду на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям рішення про встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду.
Керуючись ст.ст.242,311,315,317,322,325,328 КАС України, судова колегія 

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2026р. про прийняття звіту про виконання рішення скасувати.
У прийнятті звіту Міністерству оборони України (заява від 22.12.2025р.) про виконання рішення суду відмовити.
Встановити Міністерству оборони України новий строк для подання до суду першої інстанції нового звіту про виконання рішення у справі №400/1268/24 протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дня отримання цієї постанови. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

Г.П. Казанчук