П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 571/809/25
Провадження № 22-ц/4815/483/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача – Шимківа С.С., 
суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2025 року (ухвалене у складі судді Довгого І.І.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.09.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір (оферти) №11.09.2024-100002638. 
Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 7000 грн. строком на 98 днів. 
Ставка «Стандарт» у розмірі 1 % за один день користування кредитом застосовується протягом перших 2 чергових періодів користування кредитом. 
Процентна ставка «Економ» у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, у яких застосовується процентна ставка «Стандарт». 
Комісія за надання кредиту становить 350,00 грн. та нараховується за ставкою 5% від суми кредиту. 
Неустойка 70,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання /неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Кошти перераховано на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-3898.
Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. 
У свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 17290 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7000 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 5390 грн., заборгованості по комісії у розмірі 1400 грн., а також заборгованості по неустойці у розмірі 3500 грн., яку і просив стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір.
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11.09.2024-100002638 відмовлено.
Судове рішення обґрунтовано тим, що за умовами договору №11.09.2024-100002638 від 11 вересня 2024 року, предметом договору є кредит на суму 7000 грн. Доказів у підтвердження того, що зазначена сума кредиту була отримана чи перерахована відповідачу, матеріали справи не містять. 
Повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 13.03.2025 року не підтверджує, що вказані кошти були перераховані саме на картку відповідача, і що саме та картка належить відповідачу, оскільки останній заперечує факт отримання будь яких грошових коштів.
Не погоджуючись із рішенням суду ТзОВ "Споживчий центр" оскаржило його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права.
Позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.
ТзОВ "Споживчий центр" було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним особисто у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу – iPay.
Докази перерахування коштів містяться у матеріалах справи.
Суд першої інстанції у даній справі встановив незвично високий та заздалегідь недосяжний стандарт доказування, нехтуючи принципами змагальності та рівності сторін, чим позбавив позивача права на справедливий суд.
Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.
Так, згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Судом встановлено, що 11.09.2024 року між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем був укладений кредитний договір № 11.09.2024-100002638 в електронній формі. 
Відповідно до його умов ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачеві кредит у розмірі 7000 грн. строком на 98 днів. 
Дата повернення кредиту 17.12.2024 року. 
Договором визначено розмір відсотків за користування кредитними коштами, сплату комісії та неустойки.
Даний Договір складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки та Підтвердження позичальника про укладення кредитного договору. 
ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 7000,00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с.18).
У порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. 
Розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору за період з 11.09.2024 року по 17.12.2024 року. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не підтверджено, що вказані кошти були перераховані саме на картку відповідача, і що саме та картка належить відповідачу, оскільки останній заперечує факт отримання будь яких грошових коштів.
Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Заявка споживача ОСОБА_1 , відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) містять реквізити належного позичальнику електронного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним договором 4441-11ХХ-ХХХХ-3898.
Доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані, РНОКПП тощо) були використані кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору №11.09.2024-100002638 від 11.09.2024 року від його імені, відповідачем не надані. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій під час укладення саме цього договору позичальник не звертався.
Також не спростовано, що банківська платіжна картка не належить ОСОБА_1 .
У матеріалах справи наявна інформація про переказ 7000 грн. на картку № НОМЕР_1 ; призначення платежу: видача за договором кредиту №11.09.2024-100002638.
Розрахунок заборгованості щодо стягнення суми тіла кредиту та відсотків за користування ним сумнівів в апеляційного суду не викликає.
Стосовно стягнення комісії та неустойки варто зазначити наступне.
Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Оскільки договір кредиту не містить переліку додаткових та супутніх послуг, за які встановлюється плата у вигляді комісії, встановлена у п.8 кредитного договору умова про сплату комісії є нікчемною.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу.
З огляду на зазначене підстави для задоволення позовних вимог про стягнення комісії у розмірі 1400,00 грн. та неустойки у розмірі 3500,00 грн. відсутні.
Ураховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 12390,00 грн.
Частиною 1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задовлення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягає стягненню судовий збір у сумі 4339,73 грн., з урахуванням часткового задоволення позовної заяви та апеляційної скарги.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" задовольнити частково.
Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2025 року скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість у розмірі 12390,00 грн., що складається із 7000,00 грн. – основного боргу та 5390,00 грн. – боргу за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 1735,89 грн. та 2603,84 грн. – за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач       Шимків С.С.

Судді:        Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.