ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/22502/25 пров. № А/857/1806/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року (суддя – Андрусів У.Б., час ухвалення – 14:51 год., місце ухвалення – м. Львів, дата складання повного рішення – 15.12.2025), 
в адміністративній справі №380/22502/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 ,
про скасування постанови,

встановив: 

У листопаді 2025 року позивач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просив скасувати постанову від 03.11.2025 ВП№73456699 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн.. 
Відповідач позовних вимог не визнав, подавши в суд першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні повних вимог в повному обсязі. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права, а також не повністю досліджено обставини справи, а тому це рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що на день винесення оскаржуваної постанови станом на 03.11.2025 року ОСОБА_1 виплачується пенсія в розмірі 29014,68 грн., який обрахований на виконання рішення суду від 16.11.2023 у справі №380/20325/23. Державний виконавець у постанові про накладення штрафу від 03.11.2025 ВП№73456699 не конкретизував в чому полягає невиконання Головним управлінням рішення суду від 13.10.2023 у справі № 380/21362/23 в повному обсязі, зазначивши поверхнево статті Закону України «Про виконавче провадження» стосовно накладення штрафу за невиконання без поважних причин судового рішення. При цьому зазначає скаржник, що виплати пенсій здійснюються Головним управлінням ПФУ виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має. Тому виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України. Вважає апелянт, що рішення суду від 13.10.2023 у справі № 380/21362/23 виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області повністю в межах покладених судом зобов`язань та відповідно до чинного, на момент виконання судового рішення, законодавства. Виплата сум донарахованих на виконання судових рішень може бути здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України та не залежить від ГУ ПФУ у Львівській області. Однак державний виконавець при винесені оскаржуваної постанови належним чином не перевірив як факт виконання судового рішення боржником на момент винесення спірної постанови, так і не дослідив поважності невиконання такого чи виконання не в повному обсязі, тобто належним чином не скористався законодавчо закріпленими повноваженнями, а відтак постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України “Про виконавче провадження”. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та постановити нове рішення, яким задовольнити позов. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 у справі №380/21362/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі, розрахованому відповідно до нової довідки ДУ “Територіальне медичне об`єднання МВС по Львівській області” №5192 від 05.09.2022 без обмеження максимальним розміром. 
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30.11.2023 відкрито виконавче провадження №73456699 з примусового виконання виконавчого листа №380/21362/23, виданого Львівським окружним адміністративним судом 22.11.2023, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10-ти робочих днів, про що повідомити державного виконавця (а.с.41). 
30.11.2023 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 362,90 грн та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн. (а.с.43, 45). 
28.12.2023 на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява стягувача ОСОБА_2 , якою повідомлено, що рішення суду в справі № 380/21362/23 не виконується. 
24.01.2024 начальник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виніс вимогу за №2384 про надання інформації про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду в справі №380/21362/23, з наданням документального підтвердження виконання згаданого судового рішення (а.с.48). 
Листом від 09.02.2024 №1300-5308-8/23321 ГУ ПФУ у Львівській області повідомило відповідача, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду здійснено перерахунок пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки №5192 від 05.09.2022 без обмеження її максимальним розміром. Розмір пенсії з 01.01.2024 становить 20930,00 грн. Доплата пенсії по рішенню суду за період з 01.12.2019 до 31.12.2023 складає 64860,20 грн. Виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України (а.с.54). 
За змістом перерахунку пенсії, проведеного на виконання рішення суду, підсумок пенсії (з надбавками) з 01.01.2024 становить 26386,90 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 20930,00 грн. (а.с.56). 
22.05.2024 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виніс постанову про накладення штрафу у ВП №73456699 у розмірі 5100,00 грн. (а.с.62). 
Цю постанову ГУ ПФУ у Львівській області оскаржило в судовому порядку. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 у справі №380/12101/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2024, у задоволенні позову відмовлено повністю (а.с.69, 71). 
03.11.2025 державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України прийняв постанову про накладення штрафу у ВП №73456699 у розмірі 10200,00 грн. (а.с.9, 78). 
Підставою для накладення штрафу слугувало невиконання без поважних причин рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 у справі №380/21362/23. 
Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу від 03.11.2025, позивач звернувся з цим позовом до суду. 

Суд апеляційної інстанції погоджується висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного. 
Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Згідно з частинами 2, 4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. 
Частинами другою та третьою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. 
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені в Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII). 
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”. 
Стаття 18 Закону №1404-VIII покладає на виконавця обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно з частинами першою, шістнадцятою цієї статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. 
Частинами четвертою, п`ятою статті 19 Закону №1404-VIII встановлено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. 
Боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. 
Згідно абзацу 1 ч.6 ст.26 Закону №1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). 
Як видно з постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.11.2023 №73456699, державний виконавець вказав про необхідність виконання боржником рішення суду протягом 10 робочих днів. 
Про прийняття вказаної постанови відповідач повідомив позивача листом від 30.11.2023 №36563 (а.с. 40). 
Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником. 
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. 
Згідно з частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. 
Виходячи із зазначених вище норм Закону №1404-VІІІ, підставою для накладення на боржника штрафу є встановлення державним виконавцем факту невиконання без поважних причин боржником рішення, яким його зобов`язано особисто вчинити певні дії. 
Спірна постанова відповідача від 03.11.2025 у виконавчому провадженні №73456699 про накладення на Головне управління ПФУ у Львівській області штрафу 10200 грн. прийнята у зв`язку з невиконанням боржником без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. 
Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові відповідача на відповідність критеріям, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
За змістом статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. 
Умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є: невиконання ним виконавчого документа (судового рішення); відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення). 
Отже, лише невиконання боржником рішення суду і саме без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України “Про виконавче провадження”. 
На час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено, по-перше, факт невиконання боржником судового рішення і, по-друге, відсутність поважних причин невиконання. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це об`єктивно перешкодило виконати судове рішення. 
Поважними, в розумінні норм Закону України “Про виконавче провадження”, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджується, що спір у цій справі стосується виконання рішення суду щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 відповідно до нової довідки ДУ “Територіальне медичне об`єднання МВС по Львівській області” №5192 від 05.09.2022 без обмеження максимальним розміром. 
Рішенням суду від 13.10.2023 у справі № 380/21362/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі, розрахованому відповідно до нової довідки ДУ “Територіальне медичне об`єднання МВС по Львівській області” №5192 від 05.09.2022 без обмеження максимальним розміром. 
Головний державний виконавець в оскаржуваній постанові про накладення штрафу встановив, що станом на 03.11.2025 вимог виконавчого документа не виконано у повному обсязі. У державного виконавця відділу відсутні документальні підтвердження щодо виконання в повному обсязі виконавчого документа. 
28.12.2023 стягувач подав заяву, що рішення суду боржником не виконується. 
У відповідь на вимогу начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.01.2024 за №2384, листом від 09.02.2024 №1300-5308-8/23321 ГУ ПФУ у Львівській області надало копію перерахунку пенсії з 01.01.2024 за пенсійною справою стягувача ОСОБА_1 на виконання рішення суду. 
Зі змісту цього перерахунку судом встановлено, що підсумок пенсії (з надбавками) ОСОБА_1 складає 26386,90 грн, з урахуванням максимального розміру до виплати призначена пенсія у розмірі 20930,00 грн.. 
Дослідивши ці докази, суд встановив, що на виконання рішення суду від 13.10.2023 у справі №380/21362/23 ГУ ПФУ у Львівській області здійснило перерахунок пенсії, внаслідок якого підсумок пенсії становив 26386,90 грн, однак позивачем застосовано обмеження максимальним розміром. 
Згідно наданого суду перерахунку пенсії виплата перерахованої пенсії ОСОБА_1 01.01.2024 встановлена у розмірі 20930,00 грн., який проведено із застосуванням обмеження пенсії максимальним розміром. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що Головне управління ПФУ у Львівській області ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надало доказів щодо виконання рішення суду від 13.10.2023 у справі №380/21362/23 у повному обсязі. 
При цьому ГУ ПФУ у Львівській області не повідомляло про наявність поважних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання боржником вказаного судового рішення до винесення постанови про накладення штрафу. 
Таким чином встановлено, що до 03.11.2025 (прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу) позивач як боржник у ВП №73456699 належних дій щодо виконання рішення суду чи повідомлення відповідача про причини його повного невиконання не вчинив. 
До боржника було доведено про наявність рішення суду, боржник попереджався про необхідність виконати судове рішення, однак вимог виконавчого документа не виконано, що призвело до вжиття відносно нього заходів примусового виконання. 
За період з часу відкриття виконавчого провадження ВП №73456699 до прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу позивач не надав доказів щодо вжиття достатніх та ефективних заходів з метою виконання рішення суду у справі №380/21362/23 у відповідній частині і таких судом не встановлено. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що здійснюючи перевірку законності постанови державного виконавця від 03.11.2025 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №73456699 важливими є у розглядуваних правовідносинах фактичні обставини щодо виконання чи невиконання судового рішення саме станом на час винесення цієї постанови від 03.11.2025. 
Підсумовуючи встановлене, суд приходить до висновку про те, що рішення суду у справі №380/21362/23 станом на 03.11.2025 не було виконано боржником без поважних причин, а доказів протилежного суду не подано. 
На підставі встановлених у справі обставин колегія суддів приходить до висновку, що відповідач довів правомірність прийняття оскаржуваної постанови від 03.11.2025 у виконавчому провадженні №73456699 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у розмірі 10200,00 грн, яка прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, а тому скасуванню не підлягає. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –

постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області – залишити без задоволення. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року в адміністративній справі №380/22502/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повний текст постанови суду складено 24.04.2026 року