ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

17 березня 2026 року	Справа №160/30081/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: 17.10.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якій позивач просить суд:
-визнати протиправним та скасувати рішення від 17.04.2025 №046550005598 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову в призначенні пенсії за віком;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2025 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період трудової діяльності позивача, вказаний в архівних довідках №8, №9, №10 від 06.01.2017, що видані комунальною архівною установою «Трудовий архів П`ятихатського району».
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу. При цьому, позивач вказує, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів трудової діяльності попри те, що вони підтверджені наданими довідками. Вважаючи протиправним прийняте відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадження.
06 листопада 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач вказав, що у призначенні пенсії відмовлено з підстав відсутності необхідного страхового стажу. Наголосив, що зазначені у довідках періоди трудової діяльності у колгоспі «Победа» не можуть бути зараховані до страхового стажу, оскільки прізвище, ім`я та по батькові позивача написано зі скороченнями. Зазначив, що факт належності правовстановлюючого документа має бути встановлено в судовому порядку. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває, пенсію не отримує.
09.04.2025 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) №046550005598 від 17.04.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за відсутності необхідного страхового стажу.
В обґрунтування відмови у призначені пенсії, зокрема, зазначено, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу у період з 01.01.2025 до 31.12.2025 - не менше 22 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.
Страховий стаж позивача на дату звернення із заявою про призначення пенсії складає 13 років 00 місяців 27 днів.
До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 1983 по 1999 у колгоспі «Победа» та КПС «Победа» згідно з довідками від 06.01.2017 №8, 9, 10, які видані Комунальною архівною установою «Трудовий архів П`ятихатського району», оскільки прізвище, ім`я та по батькові заявниці вказано неповністю ( ОСОБА_2 , Над., ОСОБА_3 ).
Період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки дата народження в паспорті не співпадає з даними свідоцтва про народження.
Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії та зарахуванні спірних періодів роботи до страхового стажу, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить із тих доводів, якими відповідач керувався при прийнятті оскаржуваного рішення.
Щодо незарахування ГУ ПФУ у Волинській області до страхового стажу періоду трудової діяльності позивача згідно з архівними довідками № 8, 9, 10.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі, також - Порядок №637).
Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з приписів Порядку № 637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.
До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Відповідно до п. 17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
Отже, за наявності підстав, передбачених пунктом 18 Порядку № 637, стаж роботи підтверджується показаннями не менше двох свідків, які знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мають документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Свідки, які знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі, надають документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника, зокрема, трудову книжку або будь-які інші документи, перелічені в пункті 3 Порядку №637.
У тих випадках, коли періоди роботи зараховуються до трудового стажу на підставі показань свідків, один із яких свідчить про роботу заявника за більший період, ніж інші, встановленим вважається період, який підтверджений двома або більше свідками (пункт 25 Порядку №637).
Опитування свідків проводить працівник сервісного центру з дотриманням вимог, передбачених пунктом 25 Порядку №637. За результатами проведеного опитування свідків всі необхідні документи скануються та за допомогою засобів програмного забезпечення долучаються до звернення особи. В подальшому заява разом зі сканованими копіями документів обробляються та зберігаються на базі централізованих інформаційних технологій.
Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Зі змісту вказаних законодавчих приписів вбачається, що за наявності трудової книжки порядок підтвердження страхового стажу за періоди до введення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування передбачає таку послідовність:
1) аналіз записів у трудовій книжці щодо їх належності та достатності для визначення періоду, протягом якого особа перебувала у трудових відносинах та який зараховується до страхового стажу;
2) за відсутності відповідних записів у трудовій книжці страховий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами;
3) у разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків, за наявності підстав, передбачених пунктом 18 Порядку №637.
Також, відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні Положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).
Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Повертаючись до обставин справи.
Позивачка зазначає, що трудова книжка нею втрачена, проте на підтвердження свого страхового стажу вона надала до територіального органу Пенсійного фонду України архівні довідки, що відповідає вимогам Порядку №637.
Відповідно до архівних довідок від 06.01.2017 №8, №9 та №10 ОСОБА_4 працювала в колгоспі «Победа» у період з 1993 до 1999 року, про що свідчать відпрацьовані людодні в даних архівних довідках, які видаі Трудовим архівом П`ятихатського район Комунальної архівної установи П`ятихатської районної ради Дніпропетровської області.
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .
Відтак, за спірний період у відомостях архівних довідок від 06.01.2017 № 8, № 9 та № 10 позивача внесена інформація про період роботи її у колгоспі «Победа».
Листом Комунальної архівної установи «П`ятихатський трудовий архів» від 26.03.2025 №354 в доповнення до архівних довідок про стаж повідомлено, що в книгах обліку оплати праці фонду №142 (колгосп «Победа», з 1993 року КСП «Победа») за період 1982-2000роки значиться одна особа - ОСОБА_5 ім`я ОСОБА_7 , НАД., НАДИЯ, НАДІЯ, НАДЯ, НАДЕЖД. По батькові ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , … (так у документах мовою оригіналу). Інші особи з відповідним прізвищем, ім`ям та по батькові за вказаний період відсутні.
Суд вказує, що архівні довідки видавалися виходячи із даних про прізвище, ім`я та по батькові, які зазначалися роботодавцем позивача в книгах обліку оплати праці фонду. При цьому, позивач не може нести відповідальності за правильність оформлення робочої документації роботодавцем.
На переконання суду, окремі недоліки заповнення робочої документації, за наслідком якої пізніше були видані архівні документи, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу позивача. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами робочої документації.
У суду відсутні сумніви з приводу того, що зазначені в архівній довідці дані стосуються трудової діяльності позивачки.
Водночас, частиною 3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV органам Пенсійного фонду надано право вимагати і отримувати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.
Однак, як свідчать матеріали справи, вказаних дій відповідач не вчиняв, тим самим не дотримавшись вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих пенсіонером документів.
Також, у спірних правовідносинах орган пенсійного фонду мав можливості та підстави для вжиття необхідних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності у позивача трудового стажу за оскаржуваний період роботи в колгоспі, шляхом врахування показань свідків.
Однак відомостей стосовно затребування у ОСОБА_1 переліку осіб, яких слід ідентифікувати як свідків з метою отримання їх показань по спірному, на переконання відповідача, періоду страхового стажу позивача в колгоспі, матеріали справи не містять.
Відтак суд вважає, що рішення про відмову у призначенні пенсії, що ґрунтується на незарахуванні (невизнанні) частини наявного у позивачки стажу, зокрема періодів роботи, зазначених у архівних довідках, - є протиправним та підлягає скасуванню.
Порушені права позивача підлягають також захисту шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди трудової діяльності з 1993 року по 1999 рік на підставі архівних довідок від 06.01.2017 №8, №9 та №10, а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2025.
Відтак, позовна заява підлягає задоволенню.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Суд зазначає, що понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Ідентифікаційний код: 13358826, місцезнаходження: 43027, м. Луцьк, вул. Київський Майдан, буд. 6) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 17.04.2025 №046550005598 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2025 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди трудової діяльності, вказані в архівних довідках Комунальної архівної установи «Трудовий архів П`ятихатського району» №8, №9, №10 від 06.01.2017.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Ідентифікаційний код: 13358826, місцезнаходження: 43027, м. Луцьк, вул. Київський Майдан, буд. 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон