Справа 556/28/26  
Номер провадження 1-кп/556/91/2026 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 ,
за участю прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника обвиунваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець кримінальне провадження №12025181230000233 від 13.11.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, військовозобов`язаного, не працює, раніше не судимого, -
За ч.4 ст.185, ч.1 ст. 240-1 КК України,-
Встановив:
ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 07.10.2025, о 23 год. 34 хв., перебуваючи на території домогосподарства у АДРЕСА_2 , маючи у своєму вільному розпорядженні мобільний телефон, марки «IPhone7», який належить ОСОБА_6 , переконавшись, що його дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, діючи таємно, протиправно в умовах воєнного стану, введеного указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022 із змінами, внесеними згідно з Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024 №271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, №26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025, № 478/2025 від 14.07.2025, № 793/2025 від 20.10.2025, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне заволодіння чужим майном, використовуючи вищевказаний мобільний телефон, з його допомогою, здійснив переказ грошових коштів у сумі 21 000 гривень через додаток «ЕкоБанк» з банківської карти «Укргазбанк» № НОМЕР_1 належної потерпілому на банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 . Внаслідок даних протиправних дій, вчинених ОСОБА_4 для потерпілого ОСОБА_6 заподіяно майнову шкоду із врахуванням відсоткових ставок на загальну суму 21695 грн. 90 коп. 
Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. 
Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він у кінці серпня 2025 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) діючи умисно, протиправно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, придбав шляхом знайдення каміння бурштину на кар`єрі, неподалік с. Іванчі Вараського району Рівненської області, яке відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» № 637/97-ВР від 18 листопада 1997 року, та Переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, є дорогоцінним камінням органогенного утворення природного походження, а саме каміння бурштину в сировині та у декоративних елементах. Реалізовуючи свій протиправний намір, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на особисте збагачення, не маючи відповідних документів, які б підтверджували законність походження придбаного каміння бурштину ОСОБА_4 у подальшому переніс його до будинку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав до 03.12.2025, а саме до моменту проведення працівниками правоохоронного органу на підставі ухвали слідчого судді санкціонованого обшуку, по місцю проживання останнього, в ході якого у ОСОБА_4 виявлено та вилучено каміння бурштину у сировині та у декоративних елементах, який належить до дорогоцінного каміння органогенного утворення, масою 329,54 г (0,32954 кг.), вартість якого становила 1055 (одна тисяча п`ятдесят п`ять) гривень 81 (вісімдесят одна) копійка. 
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні бурштину, законність якого не підтверджується відповідними документами ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 240-1 КК України.
Свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні ОСОБА_4 визнав повністю, пояснив, що 07.10.2025, він розпивав із знайомими спиртні напої, там був і потерпілий, який попросив його через мобільний телефон оновити дані в «Резерв+» та подивитись скільки коштів є на рахунку, назвав пароль. В подальшому, маючи у своєму розпорядженні мобільний телефон потерпілого, здійснив переказ грошових коштів в сумі 21000 гривень на свою банківську картку. Про даний переказ ніхто не знав.
Також у кінці серпня 2025 року пішов на кар`єр, що поблизу с. Іванчі Вараського району Рівненської області, де знайшов поліетиленовий пакет з камінням, ззовні схожим на бурштин. Пакет з камінням приніс додому, де зберігав до моменту проведення працівниками поліції обшуку.
Щиро розкаюється у вчиненому.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.240-1 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Таким чином, проаналізувавши вище вказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень та вважає, що органами досудового розслідування його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.240-1, ч.4 ст.185 КК України, як умисні дії, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні бурштину, законність якого не підтверджується відповідними документами та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
При обранні міри покарання, суд враховує, згідно ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, що вчинив умисний не тяжкий злочин.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Як зазначено в ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав, розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, збитки відшкодовано, потерпілий просить суворо не карати.
Згідно досудової доповіді органу пробації, дослідивши інформацію, що характеризує ОСОБА_4 за місцем його проживання, умов його життєдіяльності відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.
Враховуючи вище викладене, тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, конкретні обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.
Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст.75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому, потерпілий претензій не має, збитки відшкодовано.
Водночас суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Призначене покарання, на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень.
Окрім того, за приписами ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
У відповідності до ст. 174 КПК України, арешт майна, накладений ухвалами слідчого слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2025 року та 08 грудня 2025 року, необхідно скасувати на: грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку НОМЕР_2 , пластикову банківську картку № НОМЕР_2 , мобільний телефон, марки «Redmi 14С», чорного кольору, який перебуває у пошкодженому стані, каміння, ззовні схоже на бурштин-сирець, вагою приблизно 350 грам, яке було упаковано до спеціального пакету "Національна поліція України" NPU 5303609.
Згідно з ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відповідно до положень ч.1 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п.1 ч.2 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Спеціальна конфіскація, відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне до речових доказів, а саме: каміння, ззовні схоже на бурштин-сирець, вагою приблизно 350 грам, яке було упаковано до спеціального пакету "Національна поліція України" NPU 5303609 - застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.
Питання про речові докази, вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 17 грудня 2025 року відносно ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у виді особистого зобов"язання, на строк 60 діб. Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчився. Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили немає з огляду на відсутність таких клопотань в учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Цивільний позов не заявлявся. 
Також з обвинуваченого слід стягнути витрати на залучення експертів, згідно ст.124 КПК України. 
Керуючись ст.ст. 100, 124, 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.240-1 КК України і призначити покарання: 
-за ч.1 ст.240-1 КК України у виді - 2 (двох) років позбавлення волі;
-за ч.4 ст.185 КК України у виді – 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень у виді: 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з однорічним іспитовим строком.
Відповідно до ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати .
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2025 року та 08 грудня 2025 року, а саме на: грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку НОМЕР_2 , пластикову банківську картку № НОМЕР_2 , мобільний телефон, марки «Redmi 14С», чорного кольору, який перебуває у пошкодженому стані, каміння, ззовні схоже на бурштин-сирець, вагою приблизно 350 грам, яке було упаковано до спеціального пакету "Національна поліція України" NPU 5303609.
На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України, речові докази: каміння, ззовні схоже на бурштин-сирець, вагою приблизно 350 грам, яке було упаковано до спеціального пакету "Національна поліція України" NPU 5303609 - конфіскувати у власність держави.
Речові докази: 
-оптичний диск CD-R марки «Verbatim», серійний номер LH3186 DL13233508 D5 - зберігати в матеріалах кримінального провадження;
-банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 , яку було упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» NPU 5156704, мобільний телефон, марки «Redmi 14С», чорного кольору, який перебуває у пошкодженому стані – повернути ОСОБА_4 .
Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суду протягом 30 днів з моменту проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1