Справа № 357/373/26
Провадження № 2/357/2841/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Бебешко М. М. ,
при секретарі – Примак А. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, Білоцерківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої водним живим ресурсам,-

В С Т А Н О В И В :

12 січня 2026 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов вказаний позов, згідно з яким позивач просить суд: 1) Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Білоцерківської міської ради 113 832,00 грн шкоди, заподіяної рибному господарству на рахунок UA118999980333179331000010776, отримувач: ГУК у Київській області/Білоцерківська міська рада, ЄДРПОУ отримувача 37955989, банк отримувача: Казначейство України, код платежу: 24062100 «грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської діяльності»; 2) Стягнути з відповідач на користь Київської обласної прокуратури судовий збір в сумі 3028,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії КИ № 000372 від 27 вересня 2024 року, складеного головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Київського рибоохоронного патруля Рачінським А.А., 27 вересня 2024 року о 08.45 год, ОСОБА_1 на річці Протока у місті Біла Церква здійснював вилов риби забороненим знаряддям лову, «павуком», виловивши карася сріблястого у кількості 54 штуки, окунів штук, чим порушив ст.ст.27, 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.п.9 п.1 розділу IV Правил любительського рибальства, відповідальності за що передбачено ч.4 ст. 85 КУпАП. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2024 року у справі № 357/15652/24 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав повністю. Постанова суду не оскаржувалася та набрала законної сили. Згідно розрахунку матеріальної шкоди до протоколу № 000372 від 27 вересня 2024 року, проведеного головним державним інспектором відділу охорони біоресурсів Рачінським А.А., незаконним виловом риби ОСОБА_1 завдано збитків рибному господарству на суму 113 832,00 грн. В добровільному порядку ОСОБА_1 сума збитків не відшкодовувалася, що стало підставою для звернення прокурора до суду. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 січня 2026 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.
Ухвалою суду від 14 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 27 лютого 2026 року. 
27 лютого 2026 року на адресу суду надійшло звернення від прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Клочко Ю.А. про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.
27 лютого 2026 року на адресу суду надійшло звернення від відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності, визнання позовних вимог у повному обсязі та звільнення від сплати судового збору враховуючи те, що відповідач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильній АЕС 2 категорії. 
За вказаних обставин суд вважає за доцільне здійснювати судовий розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами.
Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії КИ № 000372 від 27 вересня 2024 року, складеного головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Київського рибоохоронного патруля Рачінським А.А., 27 вересня 2024 року о 08.45 год, ОСОБА_1 на річці Протока у місті Біла Церква здійснював вилов риби забороненим знаряддям лову, «павуком», виловивши карася сріблястого у кількості 54 штуки, окунів штук, чим порушив ст.ст.27, 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.п.9 п.1 розділу IV Правил любительського рибальства, відповідальності за що передбачено ч.4 ст. 85 КУпАП. 
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2024 року у справі № 357/15652/24 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав повністю. Постанова суду не оскаржувалася та набрала законної сили. 
Згідно розрахунку матеріальної шкоди до протоколу № 000372 від 27 вересня 2024 року, проведеного головним державним інспектором відділу охорони біоресурсів Рачінським А.А., незаконним виловом риби ОСОБА_1 завдано збитків рибному господарству на суму 113 832,00 грн.
При вирішенні справи суд виходить з наступного:
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою-третьої статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Відповідно до частин першої-другої статті 1166 Цивільного кодексу України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до абзаців 12,14,15 частини першої статті 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають повноваження: визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.
Згідно з вимогами статті 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.
Водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України – ч.1 статті 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів».
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про тваринний світ» об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є: дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі; частини диких тварин (роги, шкіра тощо); продукти життєдіяльності диких тварин (мед, віск тощо).
Згідно з вимогами частини першої статі 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до абзацу 1 пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, в редакції, що діяли на момент вчинення правопорушення, забороняється лов водних живих ресурсів: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм.
Вказане кореспондується із пунктом 1 розділу ІV Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Міністерством аграрної політики та продовольства України від 10.09.2022 № 700, згідно з яким забороняється добування (вилов) такими знаряддями: сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову), за винятком раколовок конструкції «хапка», підсак та ручних драг, встановлених цими Правилами розмірів.
Згідно з вимогами частини першої статті 5 Закону України «Про навколишнє природне середовище», державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Відповідно до чатсини першої статті 47 Закону України «Про навколишнє природне середовище», для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі – ч.1 ст. 69 Закону України «Про навколишнє природне середовище».
До надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать: 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків – пункт 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України.
Наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 за № 11 затверджено класифікацію доходів бюджету. Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, передбачені кодом 24062100. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом – ч.1 ст. 81 ЦПК України.
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою – ч.6 ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Приймаючи до уваги , що вина відповідача ОСОБА_1 у порушення вимог статті 63 Закону України «Про тваринний світ» доведена постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2024 року, розмір заподіяних збитків, встановлений головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Рачінським А.А., не оспорено і не спростовано відповідачем, суд вважає за можливе позовні вимоги задоволити повністю та стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь Білоцерківської міської ради Київської області матеріальну шкоду в сумі 113 832,00 грн.
Правова позиція у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 541/307/17. 
Судовий збір, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ч.6 ст. 141 ЦПК України.
Приймаючи до уваги те, що відповідач, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, звільнений від сплати судового збору, суд вважає за неможливе стягувати з останнього судовий збір в сумі 3 028,00 грн. За таких обставин, витрати по оплаті судового збору, понесені Київською обласною прокуратурою, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,- 

У Х В А Л И В :
Позов Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, Білоцерківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої водним живим ресурсам – задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Білоцерківської міської ради 113 832,00 грн шкоди, заподіяної рибному господарству на рахунок UA118999980333179331000010776, отримувач: ГУК у Київській області/Білоцерківська міська рада, ЄДРПОУ отримувача 37955989, банк отримувача: Казначейство України, код платежу: 24062100 «грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської діяльності».
Витрати по оплаті судового збору, понесені Київською обласною прокуратурою, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Позивач: Заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури (вулиця Шолом-Алейхема, 38а, місто Біла Церква, Київської області, 09100) в особі Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (вулиця Січових стрільців, 45-а, місто Київ, 04053, код ЄДРПОУ: 37472282) та Білоцерківської міської ради (вулиця Ярослава Мудрого, 15, місто Біла Церква, Київської області, 09117, код ЄДРПОУ: 263676300)
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ). 

Суддя 	М. М. Бебешко