ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3204/26 Справа № 202/4632/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г.В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.,
суддів Гапонова А.В., Космачевської Т.В.,
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:
позивач  ОСОБА_1 ,
відповідачі Публічне акціонерне товариство «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб»,
третя особа, яка не заявляла самостійних вимог щодо предмета спору Дніпровська філія Дніпропетровського обласного центру зайнятості,
розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з трудових правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 21 листопада 2025року, головуючий у суді першої інстанції Бєсєда Г.В.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У липні 2021року ОСОБА_1 подав в суд позов, який в подальшому уточнювався, проти Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» (далі – ПАТ «Інтерпайп НТЗ»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб» (далі – ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб») з вимогою про визнання незаконними наказу № 176 від 30 березня 2021року «Про оголошення простою» та наказу № 180 від 31 березня 2021року «Про тимчасове переведення працівників на час простою на інше підприємство»; визнання незаконним відсторонення його від роботи з 19 квітня 2021року з посади прибиральника гарячого металу 3 розряду дільниці гарячого прокату ПАТ «Інтерпайп НТЗ»; визнання незаконним наказу № 2190-к від 15 червня 2021року про звільнення його з посади; поновлення його на посаді прибиральника гарячого металу 3 розряду дільниці гарячого прокату на підприємстві, де зберіглось таке місце; стягнення з ПАТ «Інтерпайп НТЗ» на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19 квітня 2021року по 15 липня 2021року у зв`язку з незаконним відстороненням від посади, а також з 15 червня 2021року до дня поновлення його на роботі.
Існування таких вимог позивач обґрунтовував тим, що 13 серпня 2019року його було прийнято на посаду прибиральника гарячого металу 3 розряду дільниці гарячого прокату до ПАТ «Інтерпайп НТЗ» на підставі наказу № 462 від 12 серпня 2019року.
15 червня 2021року згідно з наказом № 2190 він був звільнений з займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. 
Позивач вважав вказане звільнення незаконним та безпідставним.
19 квітня 2021року він не зміг потрапити на роботу в приміщення цеху ПАТ «Інтерпайп НТЗ»через блокування його перепустки, у зв`язку з чим він змушений був звернутися із заявою до адміністрації підприємства.
На його заяву від 19 квітня 2021року він отримав листа за вих. № 43-1-131 від 22 квітня 2021року, в якому відповідач його повідомив, що у зв`язку з відсутністю організаційних умов для виробництва трубної продукції в умовах ПАТ «Інтерпайп НТЗ» та згідно з наказами № 84 від 08 лютого 2021року «Про скорочення штату у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці», № 176 від 30 березня 2021року «Про оголошення простою» та № 180 від 31 березня 2021року «Про тимчасове переведення робітників на час простою на інше підприємство» працівники мають право не виходити на роботу з виплатою 2/3 заробітної плати від встановленого окладу. Однак стверджував, що його не ознайомлювали з наказами та він не відмовлявся від підпису.
Акт про відмову від ознайомлення з наказом № 176 від 30 березня 2021року «Про оголошення простою» та наказом № 180 від 31 березня 2021року «Про тимчасовий переведення робітників на час простою на інше підприємство» вважав неналежним доказом та особи, які його начебто складали, в цей день не працювали.
Вказував, що лист вих. № 43-1-182 від 01 червня 2021року відповідачем ПАТ «Інтерпайп НТ3» про проведення зборів цехового комітету ТП-3 щодо його звільнення з ПАТ «Інтерпайп НТЗ» у зв`язку зі скороченням штату за ч.1 ст. 40 К3пП, був відправлений 04 червня 2021року, тобто тоді, коли вже пройшли збори. Крім цього, його пропуск був заблокований 19 квітня 2021року та він не міг потрапити на своє робоче місце та АБК-3 актового залу.
Лист вих. № 43-1-200 від 10 червня 2021року відповідачем ПАТ «Інтерпайп НТЗ» про повторне засідання цехового комітету ТПЦ-3 у зв`язку зі звільненням та скороченням штату ПАТ «Інтерпайн НТЗ», яке було призначене на 14 червня 2021року, надіслано відповідачем 12 червня 2021року, та було ним отримане вже після засідання.
Позивач зазначав, що персонального попередження про скорочення посади, яку він займав, він не отримував. Також він не отримував пропозиції щодо наявності вакантних посад на ПАТ «Інтерпайп НТЗ».
Оскільки відповідач ПАТ «Інтерпайп НТЗ»звільнив його без законної підстави, а тому відповідно до положень статті 235 КЗпП України зобов`язаний поновити його на попередній роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Вважав незаконним його відсторонення від роботи з 19 квітня 2021року, оскільки він з наказом № 84 від 08 лютого 2021року «Про скорочення штату у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці», наказом № 176 від 30 березня 2021року «Про оголошення простою» та наказом № 180 від 31 березня 2021року «Про тимчасове переведення працівників на час простою на інше підприємство» не був ознайомлений, вказані накази йому не надавались для ознайомлення та не направлялись, у наказах не зазначені, які зміни в організації праці є підставою для скорочення штату, переведення працівників на інше підприємство.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 21 листопада 2025року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ПАТ «Інтерпайп НТЗ»№ 2190-к від 15 червня 2021року про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді прибиральника гарячого металу 3 розряду дільниці гарячого прокату ПАТ «Інтерпайп НТЗ». Стягнуто з ПАТ «Інтерпайп НТЗ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 258 715,38грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прибиральника гарячого металу 3 розряду дільниці гарячого прокату ПАТ «Інтерпайп НТЗ», а також в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними наказів № 176 від 30 березня 2021року «Про оголошення простою» та № 180 від 31 березня 2021року «Про тимчасове переведення працівників на час простою на інше підприємство» суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ПАТ «Інтерпайп НТЗ» запровадив простій шляхом оголошення відповідних наказів, що дає підстави вважати, що оголошений простій був цілком законний. Позивач не зазначив жодного належного аргументу, який би давав підстави вважати, що запровадження простою на підприємстві було вчинено з метою порушення його законних прав.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
22 грудня 2025року  ОСОБА_1 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 21 листопада 2025року.
В апеляційній скарзі заявник висловив вимоги про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними наказів № 176 від 30 березня 2021року «Про оголошення простою» та № 180 від 31 березня 2021року «Про тимчасове переведення працівників на час простою на інше підприємство», встановлення факту перебування у трудових правовідносинах з ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб», та ухвалення в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог повністю. Також заявник просив змінити рішення суду в частині поновлення його на роботі та поновити його на посаді прибиральника гарячого металу Трубопрокатного цеху № 3, гарячий прокат, трьох валковий калібрувальний стан ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб».
Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значне значення для справи та зроблено висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи. 
Заявник посилався на те, що наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності свідчать про доведеність існування трудових відносин позивача з ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб». 
Висновки суду про обізнаність позивача про існування оспорюваних наказів не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПАТ «Інтерпайп НТЗ» заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив її залишити без задоволення, через те, що обставини якими апелянт обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
24 грудня 2025року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду витребувано з Індустріального районного суду міста Дніпра цивільну справу, та 30 грудня 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 січня 2026року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2026року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 21 листопада 2025року.
29 січня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 11?? год 03 березня 2026року.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
Згідно наказу ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 462 від 12 серпня 2019року позивача ОСОБА_1 було прийнято на роботу з 19 серпня 2019року на посаду прибиральника гарячого металу Трубопрокатного цеху № 3, гарячий прокат, трьох валковий калібрувальний стан /а.с.151 том І/.
Згідно з наказом № 84 голови Правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ» від 08 лютого 2021року «Про скорочення штату у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці» з 31 березня 2021року вирішено скоротити структурні підрозділи, в тому числі і ТПЦ-3, та вивести зі штатного розкладу посади та професії згідно з додатком № 1 /а.с.114 том І/.
У додатку № 1 до зазначеного наказу міститься посада прибиральника гарячого металу 3 розряду гарячий прокат трьох валковий калібрувальний стан Трубопрокатного цеху № 3 /а.с.115-116 том І/.
У пункті 1 наказу ПАТ «Інтерпайп НТЗ»№ 180 від 31 березня 2021року «Про тимчасове переведення працівників на час простою на інше підприємство» (додаток № 1 до наказу) зазначено, що з 01 квітня 2021року тимчасово перевести працівників з урахування їх спеціальностей та кваліфікації на ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» строком на 1 місяць з їх згоди, відповідно до статті 34 КЗпП України, згідно додатку № 1 до цього наказу. Тобто, позивача також було вирішено перевести до ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» /а.с.120, 121-122 том І/.
Наказом № 176 від 31 березня 2021року голови Правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ» було оголошено простій працівникам, визначеним у додатку № 1 до цього наказу з оплатою праці в розмірі 2/3 установленого окладу з можливістю невиходу на роботу згідно пункту 7.12 Положення про загальні умови праці та преміювання працівників ПАТ «Інтерпайп НТЗ» та пункту 4.14 Колективного договору /а.с.117, 118-119 том І/.
З 01 квітня 2021року виробничі потужності ПАТ «Інтерпайп НТЗ»з виробництва трубної продукції було продано у власність ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб», що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 250906214 від 01 квітня 2021року /а.с.144-151 том І/.
Начальник ТПЦ-3 у листі 16 квітня 2021року вих. № 43-1-124 звернувся до заступника директора з економічної безпеки та просив на період простою з 19 квітня 2021року по 31 травня 2021року заблокувати пропуск ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю організаційних умов для виробництва трубної продукції в умовах ПАТ «Інтерпайп НТЗ», та згідно з наказом від 08 лютого 2021року «Про скорочення штату у зв`язку зі змінами» в організації виробництва та праці».
21 квітня 2021року на адресу ПАТ «Інтерпайп НТЗ»надійшла заява позивача від 19 квітня 2021року, в якій він просив повідомити причини його недопущення 19 квітня 2021року на підприємство ПАТ «Інтерпайп НТЗ».
24 квітня 2021року на адресу позивача надіслано відповідь ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 43-1-131 від 22 квітня 2021року на його заяву від 19 квітня 2021року, в якій зазначалось, що у зв`язку із відсутністю організаційних умов для виробництва трубної продукції в умовах ПАТ «Інтерпайп НТЗ», відповідно до наказу ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 84 від 08 лютого 2021року «Про скорочення штату у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці», позивачу було вручено для ознайомлення накази ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 176 від 30 березня 2021року та № 180 від 31 березня 2021року, від підписання яких він відмовився (акт від 01 квітня 2021року). Також повідомлено, що згідно з наказом ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 176 від 30 березня 2021року, на підставі пункту 7.12 Положення про загальні умови оплати та преміювання працівників ПАТ «Інтерпайп НТЗ» та пункту 4.14 Колективного договору, на час простою працівникам надається можливість невиходу на роботу з оплатою 2/3 від встановленого окладу /а.с.62 том І/.
В.о. голови цехового комітету ПАТ «Інтерпайп НТЗ» було складено повідомлення на ім`я ОСОБА_1 від 01 червня 2021року, згідно якого позивача було запрошено на засідання цехового комітету ТПЦ-3 на 10 червня 2021року о 10:00 год. з питання його звільнення у зв`язку зі скороченням штату відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України, яке згідно інформації з веб-сайту АТ «Укрпошта» було вручено особисто 07 червня 2021року /а.с.22, 131 том І/.
10 червня 2021року було складено повідомлення, згідно якого ОСОБА_1 було повторно запрошено на засідання цехового комітету ТПЦ-3, яке відбудеться 14 червня 2021року о 13:00 год. Зазначене повідомлення було направлено 11 червня 2021року. Згідно інформації з веб-сайту АТ «Укрпошта» повідомлення було вручено особисто 14 червня 2021року /а.с.24, 134 том І/.
Наказом голови начальника відділу кадрів ПАТ «Інтерпайп НТЗ» «Про скорочення штату у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці» № 84 № 2190-к від 15 червня 2021року ОСОБА_1 , прибиральника гарячого металу 3 розряду гарячий прокат трьох валковий калібрувальний стан Трубопрокатного цеху № 3, звільнено 15 червня 2021року у зв`язку зі скороченням штату на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі в розмірі середнього місячного заробітку. Підстава наказ № 84 від 08 лютого 2021року, рішення цехового комітету № 3, повідомлення про наступне звільнення /а.с.28 том І/.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
При відмові у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними наказів № 176 від 30 березня 2021року «Про оголошення простою» та № 180 від 31 березня 2021року «Про тимчасове переведення працівників на час простою на інше підприємство» суд першої інстанції вирішального значення надав тій обставині, що оголошення простою було встановлено зі збереженням 2/3 окладу ОСОБА_1 , що відповідає частині першій статті 113 КЗпП України. Також позивачу запропоновано знаходитися дома у період простою з отриманням визначеної частини заробітної плати, проте, позивач відмовився від написання заяви про знаходження у період простою за домашньою адресою. У зв`язку з наведеним суд першої інстанції зробив висновок, що оголошення простою не є порушенням права позивача на працю, визначеного статтею 43 Конституції України, оскільки за ним зберігається робоче місце, заробітна плата у розмірі 2/3 тарифної ставки, трудовий договір з ним не припинений, а тому підстави для скасування наказу про встановлення простою відсутні.
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до статті 34 КЗпП України простій – це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.
У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.
Тлумачення статті 34 КЗпП України свідчить про те, що обов`язковою підставою для введення простою на підприємстві є повна зупинка його роботи або роботи окремих підрозділів.
Відповідно до частини третьої статті 84 КЗпП України у разі простою підприємства (установи, організації) з незалежних від працівників причин власник або уповноважений ним орган (роботодавець) може у визначеному колективним договором порядку надати відпустки без збереження або з частковим збереженням заробітної плати. За цих умов надання відпустки не ставиться у залежність від подання працівником заяви і термін перебування в цій не входить до часу оплачуваного простою, якщо це передбачено колективним договором.
Відповідно до статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити роботодавця чи бригадира, майстра або посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Час простою з вини працівника не оплачується. На період освоєння нового виробництва (продукції) роботодавець може здійснювати працівникам доплату до попереднього середнього заробітку на строк не більш як шість місяців».
Присутність або відсутність працівника на роботі під час простою не впливає на оплату праці за цей час.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Як встановлено судом, наказом № 176 від 31 березня 2021року голови Правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ» у зв`язку з відсутністю організаційних умов для виробництва трубної продукції в умовах ПАТ «Інтерпайп НТЗ» було оголошено простій працівникам, визначеним у додатку № 1 до цього наказу з оплатою праці в розмірі 2/3 установленого окладу з можливістю невиходу на роботу згідно пункту 7.12 Положення про загальні умови праці та преміювання працівників ПАТ «Інтерпайп НТЗ» та пункту 4.14 Колективного договору.
При цьому, з 01 квітня 2021року виробничі потужності ПАТ «Інтерпайп НТЗ» з виробництва трубної продукції було продано у власність ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб», що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 250906214 від 01 квітня 2021року.
У зв`язку з оголошенням простою згідно наказу № 176 від 30 березня 2021року, а також необхідністю виконання виробничої програми квітня 2021року цехами ТПЦ-3 та ЦНГС ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» наказано з 01 квітня 2021року тимчасово перевести працівників з 01 квітня 2021року з врахуванням спеціальностей та кваліфікації на ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб», строк на 1 місяць, за їх згодою (наказ № 180).
Також в матеріалах справи міститься акт про відмову від ознайомлення та підпису зазначених вище наказів № 176 та № 180 /а.с.63 том І/.
У справі, яка переглядається суд першої інстанції встановив, що позивачу було оголошено простій у зв`язку із відсутністю організаційних умов для виробництва трубної продукції в умовах ПАТ «Інтерпайп НТЗ». Оголошення простою встановлено зі збереженням 2/3 окладу ОСОБА_1 , що відповідає частині першій статті 113 КЗпП України. Також позивачу запропоновано знаходитися дома у період простою з отриманням визначеної заробітної плати. У зв`язку з відмовою від написання заяви про знаходження у період простою за домашньою адресою позивач перебував на робочому місці.
За таких обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що оголошення простою не є порушенням права позивача на працю, визначеного статтею 43 Конституції України, оскільки за ним зберігається робоче місце, заробітна плата у розмірі 2/3 тарифної ставки, трудовий договір з ним не припинений.
Факт не ознайомлення позивача під підпис з наказами не може бути підставою для визнання виданих відповідачем наказів незаконними, оскільки позивач був обізнаний про впровадження простою, отримував заробітну плату згідно з вимогами чинного законодавства та умовами колективного договору.
Факт «не ознайомлення» під підпис не є самостійною та достатньою підставою для скасування наказів, оскільки простій на підприємстві був введений за наявності обґрунтованих та законних підстав, що підтверджується дослідженими в суді доказами. Отже, «не ознайомлення» позивача під підпис наказів не призвело до відсутності інформації у останнього про чинні умови праці.
Позивач зазначав, що до 19 квітня 2021року він працював в ПАТ «Інтерпайп НТЗ» на своєму робочому місці та не заперечував факт нарахування йому та отримання заробітної плати як до 19 квітня 2021року, так і після 19 квітня 2021року.
Отже, оскільки позивач з 19 квітня 2021року не працював та не отримував заробітну плату у повному розмірі, враховуючи лист від 22 квітня 2021року вих. № 43-1-131, який був наданий позивачу на його заяву щодо підстав блокування пропуску, в якому було позивачу повідомлено про існування наказів № 176 від 30 березня 2021року «Про оголошення простою» та № 180 від 30 березня 2021року «Про тимчасове переведення працівників на час простою», суд дійшов вірного висновку про обізнаність позивача про існування зазначених наказів.
Про те, що позивач був обізнаний про впровадження простою, свідчить і той факт, що він за цей період отримував заробітну плату згідно з вимогами чинного законодавства та умовами колективного договору в розмірі 2/3 встановленого посадового окладу.
Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що позивач не був ознайомлений із спірними наказами.
Простій на підприємстві був введений за наявності обґрунтованих та законних підстав, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Оголошення простою (наказ ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 176 від 30 березня 2021року) та подальше тимчасове переведення позивача (наказ ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 180 від 31 березня 2021року) для виконання виробничої програми на потужностях нового власника ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» були вимушеними та законними діями, вчиненими в межах господарської компетенції та дискреційних повноважень роботодавця ПАТ «Інтерпайп НТЗ».
При цьому, суд не вправі перевіряти виробничу необхідність у переміщенні того чи іншого працівника, оскільки це є виключною господарською компетенцію та дискрецією відповідача.
Отже, висновок суду про наявність підстав для оголошення простою у даному випадку належним чином доведений та доводами апеляційної скарги не спростований.
Щодо встановлення факту трудових відносин позивача з ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб».
В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що в період з 01 квітня 2021року по 19 квітня 2021року включно щодня виконував обов`язки прибиральника гарячого металу третього розряду дільниці гарячого прокату по вул. Столетова, 21, м. Дніпра, який належав відповідачу ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб», тому вважав, що між ним та відповідачем ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» було укладено трудовий договір незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу.
Відповідно до пункту 1 статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем –фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець –фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
В судовому засіданні в суді першої інстанції позивач зазначав, що в період з 01 квітня 2021року по 17 квітня 2021року включно він працював на підприємстві ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» та не висловлював своїх заперечень про його тимчасове переведення з 01 квітня 2021року на ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб», а також не заперечував факт нарахування йому та отримання ним заробітної плати на ПАТ «Інтерпайп НТЗ» за період з 01 квітня 2021року по 17 квітня 2021року включно, так і після 17 квітня 2021року.
За встановлених у цій справі обставин та наданими доказами підтверджується, що позивач перебував у трудових відносинах виключно з ПАТ «Інтерпайп НТЗ». Його робота на виробничих потужностях, що належали з 01 січня 2021року ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» в період з 01 квітня 2021року по 19 квітня 2021року відбувалася не на підставі нового трудового договору, а на виконання наказу його чинного роботодавця ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 180 від 30 березня 2021року «Про тимчасове переведення працівників на час простою».
Жодних доказів, які б свідчили про укладення трудового договору з ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» позивачем не надано.
Крім того, заробітну плату за період з 01 квітня 2021року по 19 квітня 2021року включно за виконання роботи за тимчасовим переведенням відповідно до пункту 4 наказу ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 180 від 30 березня 2021року «Про тимчасове переведення працівників на час простою», а також в подальшому за період з 20 квітня 2021року по 15 червня 2021року, позивачу нараховувало та виплачувало саме ПАТ «Інтерпайп НТЗ», що підтверджується табелем обліку робочого часу позивача за квітень 2021року та розрахунковими листками за зазначений період.
Отже, робота виконувалась не за розпорядженням чи з відома нового роботодавця ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб», а за наказом чинного роботодавця ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 180 від 30 березня 2021року в порядку тимчасового переведення.
Решта доводів, приведених в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб позивач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині–без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Залишити без задоволення апеляційну скаргу  ОСОБА_1 .
Рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 21 листопада 2025року в оскаржуваній частині – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 03 березня 2026року.
Судді: