Справа № 172/2052/25
Провадження № 2/172/889/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2026 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Філіппова Є.Є. за участі секретаря судового засідання Голубенко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до Гірської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права власності, - 

В С Т А Н О В И В

До суду надійшла вищевказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог представник позивач ОСОБА_2 вказує, що відповідно до договору дарування квартири від 20.06.1996 року, позивачці ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить нерухоме майно (квартира), що розташована по АДРЕСА_1 , житловою площею 43,2 кв.м., загальною площею 55,2 кв.м., ідеальною часткою 1/2 від 31/100.
У квартирі, що розташована по АДРЕСА_2 , позивач була зареєстрована та проживала до повномасштабного вторгнення російської федерації, та змушена була переїхати до більш безпечного регіону України. 11.04.2022 року позивачка отримала статус внутрішньо переміщеної особи у зв`язку з бойовими діями в Луганській області.
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Трохимчук К.М., Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, з метою реєстрації права власності на вищевказану квартиру в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Проте, рішенням вказаного державного реєстратора від 11.09.2024 року № 74994117 їй було відмовлено, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Визнання права власності необхідно позивачу для отримання в майбутньому компенсації за зруйноване майно.
В зв`язку із чим просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 від 31/100 частини права власності на квартиру, що розташована по АДРЕСА_2 , житловою площею 43,2 кв.м., загальною площею 55,2 кв.м.
Ухвалою від 09.10.2025 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача ОСОБА_2 надав суду заяву в якій просить справу розглядати у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного рішення.
Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Гірської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, справу просить розглянути всебічно та об`єктивно, прийнявши рішення відповідно до норм діючого законодавства України.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч. 1 ст. 328 ЦК України). 
Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України).
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до договору дарування квартири від 20.06.1996 року, позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нерухоме майно (квартира), що розташована по АДРЕСА_1 , житловою площею 43,2 кв.м., загальною площею 55,2 кв.м., ідеальною часткою 1/2 від 31/100.
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Трохимчук К.М., Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, з метою реєстрації права власності на вищевказану квартиру в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Проте, рішенням вказаного державного реєстратора від 11.09.2024 року № 74994117 їй було відмовлено, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Визнання права власності необхідно позивачу для отримання в майбутньому компенсації за зруйноване майно.
З копії 11 сторінки паспорта громадянина України позивача та довідки від 11.04.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи видно, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1  про визнання права власності.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У той же час, враховуючи відсутність провини відповідача у виниклих правовідносинах, суд приходить до висновку, що судові витрати належить покласти на позивача.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15, 317, 319, 328, 334, 392 ЦК України,
ст.ст. 12, 13, 81, 89, 211, 247, 259, 263 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

1. Позов  ОСОБА_1  до Гірської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права власності – задовольнити.
2. Визнати за  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/2 від 31/100 частини права власності на квартиру, що розташована по АДРЕСА_1 , житловою площею 43,2 кв.м., загальною площею 55,2 кв.м.
3. Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Є.Є.Філіппов