Номер провадження 2/754/3110/26
Справа №754/3937/25
РІШЕННЯ 
Іменем України

12 березня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва
у складі головуючої судді Гринчак О.І.,
за участю секретаря судових засідань Головач О.О.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Позиція сторони позивача
Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на підставі угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11.03.2020 № 618585777.
Згідно з вимогами позовної заяви позивач просить стягнути заборгованість у сумі 333773,59 грн, з яких: 195986,16 грн - прострочене тіло кредиту, 67127,99 грн - відсотки за користування кредитом, 68274,46 грн - тіло кредиту, 2384,98 грн - овердрафт (несанкціонована заборгованість). Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати: 4005,28 грн сплаченого судового збору та 26801,22 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.03.2020 ОСОБА_1 шляхом підписання оферти запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі по тексту також - Угода), яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між ним та Банком. Банк прийняв пропозицію Відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення Угоди отримано Відповідачем, про що свідчить його власноручний підпис.
Відзив на позовну заяву
У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що позовні вимоги відповідач визнає частково, виключно в межах укладеного договору (тіла кредиту на момент укладення 200000,00 грн), та сплаченої заборгованості в сумі 33000,00 грн.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Позивач на підтвердження своїх вимог надав копії оферти від імені ОСОБА_1 на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11 березня 2020 року, акцепту АТ «Альфа-Банк» пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11 березня 2020 року, виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 23.04.2021 по 11.04.2024.
Згідно з висновком експерта № 94/25 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, складеного 26 грудня 2025 року експертом ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» Сукмановою Тетяною Олександрівною, підписи від імені ОСОБА_1 , що містяться у рядках «(підпис Клієнта *)», «Підпис *», «(Підпис Клієнта)» документа «ОФЕРТА НА УКЛАДАННЯ УГОДИ ПРО ОБСЛУГОВУВАННЯ КРЕДИТНОЇ КАРТКИ ТА ВІДКРИТТЯ ВІДНОВЛЮВАЛЬНОЇ КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ» від 11 березня 2020 року, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою без наслідування підпису (підписного почерку) ОСОБА_1 .
Норми права та мотиви суду
Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина перша статті 205 ЦК України).
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
У постанові Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 204/8017/17 містяться такі висновки щодо застосування норм права:
«основним критерієм, за яким можна розмежувати укладені та неукладені правочини купівлі-продажу, є факт вираження сторонами правочину їх волевиявлення - зовнішньої об`єктивної форми виявлення волі особи, що проявляється у вчиненні цілеспрямованих дій з метою зміни цивільних правовідносин, що склалися на момент вчинення правочину.
Відсутність підпису (чи його підроблення) сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення свідчить про неукладеність такого правочину. Тобто йдеться не про дефект волевиявлення сторони, а про його цілковиту відсутність.
Таким чином, неукладеність договору у зв`язку з недотриманням встановленої для нього законом обов`язкової письмової форми, зокрема й щодо його підписання, повинна насамперед корелюватися з відсутністю у сторони правочину будь-якого волевиявлення на його укладення, тобто якщо особа фактично не є учасником договірних правовідносин, про що, зокрема, може свідчити факт непідписання договору цією особою чи підписання його від імені сторони іншою неуповноваженою особою (підроблення підпису).
Відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку із цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього. Натомість неспростування цієї презумпції свідчить про неукладеність договору, яка ґрунтується на положеннях абзацу першого частини першої статті 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Неукладений правочин не може бути визнаний недійсним чи вважатися нікчемним (недійсним в силу вимог закону), оскільки недійсність правочину як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів (щодо яких було виражено волевиявлення сторін правочину) або ж їх відновлювати.
Правовий наслідок, передбачений частиною першою статті 220 ЦК України, недодержання вимоги про нотаріальне посвідчення договору у виді нікчемності такого правочину застосовується лише щодо правочину, який відповідає загальним вимогам, установленим статтею 203 ЦК України, зокрема щодо його форми, що включає в себе його підписання сторонами.
Факт нотаріального посвідчення такого правочину не свідчить про дотримання сторонами письмової форми правочину, невід`ємним реквізитом якої є підписи сторін, та не змінює правового наслідку неузгодження сторонами правочину його істотних умов у виді його неукладеності».
У цій справі суд встановив, що ОСОБА_1 оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11 березня 2020 року не підписував, а надана виписка по рахунку за період з 23.04.2021 по 11.04.2024 не підтверджує того факту, що саме на виконання цієї оферти позивач надавав відповідачу у користування кредитні кошти. Розрахунок заборгованості виконано позивачем з 11.04.2021, а не з дати угоди - 11.03.2020.
Тому, презумпція відсутності волевиявлення відповідача на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин на підставі оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11 березня 2020 року не спростована письмовими доказами у справі (випискою, розрахунком), а тому кредитний договір від 11 березня 2020 року не є укладеним між сторонами.
Після надходження висновку експертизи до суду, такий висновок був завантажений до системи «Електронний Суд» і всі учасники могли з ним ознайомитися.
Проте позивач не скористався правом на зміну підстав позову на стадії підготовчого провадження.
Тому, суд відмовляє позивачу у стягненні заборгованості з відповідача на підставі неукладеного кредитного договору від 11 березня 2020 року.
Також суд не приймає часткове визнання відповідачем позову, оскільки отримання коштів відбувалося за інших підстав, тобто не на підставі оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11 березня 2020 року та її акцепту, що виходить за межі розгляду цієї справи.
Щодо судових витрат
Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що у позові відмовлено, тому судові витрати покладаються на позивача, в т.ч. і понесені відповідачем витрати на проведення експертизи у сумі 14645,00 грн.
Керуючись ст. 2, 7, 10, 12, 19, 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 273-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на підставі угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11.03.2020 № 618585777 відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 14645,00 грн.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», код ЄДРПОУ 23494714, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено та підписано 23.03.2026.
Суддя Деснянського
районного суду міста Києва Оксана Гринчак