РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2026 року 	м. Рівне	№460/17576/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконуючого обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби з безпеки на транспорті Самофалова Володимира Анатолійовича та Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови. 

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі – Позивач) до Виконуючого обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби з безпеки на транспорті Самофалова Володимира Анатолійовича (далі – Відповідач 1) та Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – Відповідач 2), в якому Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №124477 від 25.03.2025.
Стислий виклад позиції Позивача та заперечень Відповідача.
Позивач зазначає, що йому на праві власності належить транспортний засіб VOLVO реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом SMITZ реєстраційний номер НОМЕР_2 . 28.02.2025 водій ОСОБА_2 виконував рейс по території України. Перед поїздкою Позивач надав водію усі необхідні документи для виконання рейсу. Водій був зупинений працівниками Укртрансбезпеки. Оригінали реєстраційних документів не зміг пред`явити інспекторам по тій причині, що поклав їх окремо від інших документів, а скористатися мобільним додатком «Дія» для пред`явлення зазначених документів не зміг з причин відсутності мережі Інтернет та збої несправності телефону. Тому, постанова про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню. Просив задовольнити позов у повному обсязі. 
Відповідач зазначає, що при проведенні рейдової перевірки водій ТЗ не надав інспекторам документів, які передбачені статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. За таке правопорушення передбачена відповідальність відповідно до статті 60 цього Закону, а тому оскаржувана постанова є правомірною. Просив відмовити Позивачу у задоволенні позову. 
Ухвалою суду від 29.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до частини другої статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України. 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу. 
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд 

В С Т А Н О В И В:
Відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області проведено перевірку транспортного засобу VOLVO реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом SMITZ реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить Позивачу – ОСОБА_1 .
За результатами перевірки контролюючим органом складений Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 28.02.2025 №АР086342 (далі – Акт перевірки).
Відповідно до листа №21642/37/24-25 від 10.03.2025 Позивача запрошено до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби з безпеки на транспорті на розгляд справи на 25.03.2025.
Лист №21642/37/24-25 від 10.03.2025 доставлено в електронний кабінет перевізника системи «Шлях».
Контролюючим органом винесена Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №124477 від 25.03.2025 (далі – Постанова №124477), відповідно до якої Позивача притягнуто до відповідальності за абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - порушення статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт»; застосовано штраф у розмірі 34000,00 грн.
Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення – Постанови №124477, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.
Нормативно-правовим актом, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту, є Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі – Закон № 2344-III).
За приписами частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок
проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі – Порядок №1567).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1567, рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
За правилами пункту 14 Порядку №1567, рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до пункту 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:
наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);
відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;
оснащення таксі справним таксометром;
відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;
додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;
наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;
додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;
виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);
виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Відповідно до статті 53 Закону № 2344-III, організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.
До міжнародних перевезень пасажирів та небезпечних вантажів допускаються резиденти України, які мають досвід роботи на внутрішніх перевезеннях на договірних умовах не менше ніж три роки.
При виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати:
дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;
дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;
сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;
документи на вантаж.
Вказане свідчить про те, що при здійсненні міжнародних перевезень вантажів перевізники (водії) повинні мати, зокрема, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та на вимогу контролюючого органу пред`явити такі документи при проведенні рейдової перевірки.
Зі змісту Акта перевірки вбачається, що водій транспортного засобу VOLVO реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом SMITZ реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить Позивачу – ОСОБА_1 , не надав інспекторам документів – свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Відповідно до абзацу 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, законодавством передбачена відповідальність за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, зокрема – відсутність / не надання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
У даному випадку мало місце здійснення саме міжнародних перевезень вантажів, оскільки водій ТЗ VOLVO реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом SMITZ реєстраційний номер НОМЕР_2 надав інспекторам CMR (ЦМР) - міжнародну товарно-транспортну накладну – головний документ, що підтверджує договір перевезення вантажу автомобільним транспортом між країнами (з м. Кривий Ріг до м. Вільнюс (Литва)).
Позивач зазначає, що оригінали реєстраційних документів водій не зміг пред`явити інспекторам по тій причині, що поклав їх окремо від інших документів, а скористатися мобільним додатком «Дія» для пред`явлення зазначених документів не зміг з причин відсутності мережі Інтернет та збої несправності телефону. 
Суд відхиляє такі доводи Позивача та зазначає, що твердження «оригінали реєстраційних документів водій не зміг пред`явити інспекторам по тій причині, що поклав їх окремо від інших документів» не можуть обґрунтовувати будь-яку підставу для ненадання інспекторам документів – свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 
Щодо доводів Позивача про те, що «скористатися мобільним додатком «Дія» для пред`явлення зазначених документів не зміг з причин відсутності мережі Інтернет та збої несправності телефону» суд зазначає, що такі твердження спростовуються наявними в матеріалах справи доказами – фотофіксація посвідчення водія ОСОБА_2 на його телефоні, які надані Відповідачем до відзиву на позовну заяву. 
Окрім цього, суд зазначає, що в застосунку «Дія» відображається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише щодо власника такого транспортного засобу; власником ТЗ VOLVO реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом SMITZ реєстраційний номер НОМЕР_2 є Позивач – ОСОБА_1 , тому водій ТЗ не міг мати доступу до застосунку «Дія» ОСОБА_1 для пред`явлення свідоцтва про реєстрацію ТЗ. 
Окрім цього суд зазначає, що Позивача було запрошено до контролюючого органу на розгляд справи шляхом надіслання повідомлення в його особистий електронний кабінет перевізника системи «Шлях», проте Позивач не скористався своїм правом на участь у розгляді справи та не надав контролюючому органу пояснення та підтверджуючі документи на спростовування висновків Акта перевірки. 
Вказане свідчить про те, що Позивачем допущено порушення статті 53 Закону № 2344-III, а тому притягнення його до відповідальності за статтю 60 Закону № 2344-III є правомірним. 
Позивач зазначає, що у даному випадку притягнення до відповідальності могло мати місце лише за частиною першою статті 126 КУпАП, а не у відповідності до статті 60 Закону № 2344-III.
Щодо таких доводів Позивача суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до абзацу 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказані норми регулюють різні сфери правовідносин, оскільки відповідальність за статтею 60 Закону № 2344-III стосується саме господарської діяльності автомобільних перевізників - фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідачем доведено правомірність оскаржуваного рішення – Постанови №124477 в порядку статті 77 КАС України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Питання щодо розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Виконуючого обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби з безпеки на транспорті Самофалова Володимира Анатолійовича (вулиця Відінська, 8, місто Рівне, 33023) та Державної служби України з безпеки на транспорті (вулиця Фізкультури, 9, місто Київ, 03150; ЄДРПОУ 2974508050) про визнання протиправною та скасування постанови – відмовити повністю. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 

Повний текст рішення складений 21 квітня 2026 року 

Суддя       К.М. Недашківська