ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/13103/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Малиш Н.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 р. (суддя Боженко Н.В.) в адміністративній справі №160/13103/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військово - лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_4 , про визнання протиправною бездіяльності, скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 31.05.2025 (а.с.114-117), просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення його для проходження військово-лікарської комісії при обласному територіальному центрі комплектування та ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі заяви від 15.04.2025;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 направити позивача для проходження військово-лікарської комісії при обласному територіальному центрі комплектування та ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі заяви від 15.04.2025 р.;
- визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлену у вигляді довідки військово-лікарської комісії № 2025-0416-1415-2847-0 від 16.04.2025, за результатами проведеного 15.04.2025 медичного огляду позивача;
- визнати протиправним і скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації» № 202-М від 16.04.2025 року в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до команди військової частини НОМЕР_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити його з військової служби з подальшим виключенням його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що він є військовозобов`язаним, перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , вчасно уточнив свої облікові дані через застосунок «Резерв +», в розшуку не перебував. Однак, 15 квітня 2025 р. він був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_8 і доставлений до приміщення Філії № 1 Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня № 16" Дніпровської міської ради, де військово-лікарська комісія при ІНФОРМАЦІЯ_9 допустила формальну процедуру медичного огляду, не врахувала зауваження позивача та позбавила його можливості надати свої медичні документи стосовно хвороби – пахової грижі. Позивач вважає, що постанова ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 не відображає реальний стан його здоров`я та придатності до військової служби. Позивач в цей же день, 15 квітня 2025 р., подав ІНФОРМАЦІЯ_9 заяву про направлення його для проходження військово-лікарської комісії ( ІНФОРМАЦІЯ_10 . Проте уповноважені представники відмовилися приймати та реєструвати цю заяву. Після направлення цієї заяви засобами поштового зв`язку та отримання її 18.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_11 , відповіді так і не було надано. Позивач не згоден із його призовом на військову службу з огляду на те, що станом на момент призову він не пройшов належним чином ВЛК, а його заява від 15.04.2025 проігнорована. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги наведені доводи, які були викладені у позовній заяві, а також зазначено про те, що суд першої інстанції проігнорував їх в частині протиправності затримання позивача та примусового доставлення до приміщення Філії № 1 Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня № 16" Дніпровської міської ради. Також суд не врахував неможливість надання позивачем доказів протиправної поведінки щодо нього з боку представників ІНФОРМАЦІЯ_12 , внаслідок відібрання мобільного телефону. Скаржник/позивач наполягає на тій обставині, що заяву про направлення його для проходження військово-лікарської комісії (регіональної) при обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області датована 15.04.2025, та в цей же день він намагався подати її на реєстрацію. Відмова в прийнятті заяви і стала підставою для направлення заяви засобами поштового зв`язку, тому висновок суду першої інстанції про те, що заява була подана запізно, не відповідає обставинам справи. Скаржник/позивач вважає, що набуття ним статусу військовослужбовця не звільняє керівника ІНФОРМАЦІЯ_12 направити його на медичний огляд за зазначеною заявою. Суд першої інстанції проігнорував доводи позивача про те, що він не оглядався лікарями-спеціалістами та був позбавлений можливості надати свої медичні документи. Скаржник/позивач вважає, що факт його придатності до військової служби не доведено, тому спірний наказ №202-м від 16.04.2025 про його мобілізацію є протиправним. На його переконання, ненадання відповідачем-2 та відповідачем-4 відзиву на позовну заяву є підставою для кваліфікації такої поведінки як визнання позову.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:
Згідно картки обстеження та медичного огляду 16.04.2025 позивач в цей же день пройшов ВЛК, визнаний придатним усіма лікарями, в наявності результати медичних досліджень. 16 квітня 2025 року відповідач-4 склав довідку ВЛК №2025-0416-1415-2847-0 за результатом медичного огляду позивача. Констатовано придатність позивача до військової служби. Наказом відповідача-1 від 16.04.2025 року №202-М призвано та направлено для проходження військової служби під час загальної мобілізації, зокрема, позивача. Згідно поіменного списку від 16.04.2025 року №34/1/1740 призваних військовослужбовців направлено в розпорядження відповідача-2. 16 квітня 2025 року позивач направив до ІНФОРМАЦІЯ_13 , а також відповідач-1 заяву від 15.04.2025 року про незгоду з рішенням ВЛК та направлення для проходження регіональної ВЛК. 
Вважаючи процедуру ВЛК та призову на військову службу протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Постановляючи оскаржене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, які регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», постановою Кабінету Міністрів № 560 та наказом Міністерства оборони України № 402.
Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
За приписами статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
За змістом положень статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, які визнані придатними до військової служби за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії.
Відповідно до частини 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2025 р. затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (Порядок № 560).
Пунктом 70 Порядку №560 передбачено, що порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони (Порядок № 560).
Питання медичного огляду регулюється Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (Положення №402).
Скаржник/позивач в апеляційній скарзі стверджує, що суд першої інстанції проігнорував доводи, які були викладені у позовній заяві, щодо протиправного його затримання працівниками ІНФОРМАЦІЯ_12 та доставлення до приміщення Філії № 1 Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня № 16" Дніпровської міської ради.
Колегія суддів звертає увагу, що в межах цієї справи жодні дії посадових/службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_12 позивачем не оскаржуються. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, як це передбачено частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд здійснює перевірку рішень, дій, бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які є предметом спору. 
Отже, перевірка та оцінка дій посадових/службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_12 , які, за твердженням позивача, полягають у його протиправному затриманні та доставленні до приміщення Філії № 1 Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня № 16" Дніпровської міської ради, судом першої інстанції не здійснювалась у зв`язку із відсутністю предмета спору. 
Скаржник/позивач в апеляційній скарзі стверджує, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.
За змістом статті 72 Кодексу адміністративного судочинства наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасники справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд встановлює на підставі доказів - письмових, речових, електронних; висновків експертів; показань свідків.
За приписами статей 73-76 цього ж Кодексу, докази мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та бути достатніми для висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Позивач у позовній заяві стверджував про те, що 15 квітня 2025 р. він подав заяву до ІНФОРМАЦІЯ_12 про направлення його до регіональної ВЛК, в реєстрації якої йому було відмовлено. 
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_11 у відзиві на позовну заяву заперечив проти цієї обставини, вказавши на те, що медичний огляд ВЛК позивач проходив 16.04.2025, а не 15.04.2025. На підтвердження цієї обставини відповідачем суду надана копія Довідки військово-лікарської комісії № 2025-0416-1415-2847-0 від 16.04.2025 (а.с.84). 
Позивач, у свою чергу, надав суду копію своєї заяви, яка датована 15.04.2025, однак направлена ІНФОРМАЦІЯ_9 засобами поштового зв`язку 16.04.2025 (а.с.19-22). Ця заява виготовлена (надрукована) за допомогою технічного обладнання після того, як позивач 16 квітня 2025 р. зв`язався зі своїм другом ОСОБА_2 , про що він зазначив у позовній заяві (арк. п/з 4, 5). Тобто, заява від 15.04.2025 він імені позивача підготовлена ОСОБА_2 16.04.2025. 
В обґрунтування заяви позивач посилався, у тому числі, на приписи п. 72 Порядку №560, відповідно до яких у разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному (Київському та ІНФОРМАЦІЯ_14 .
Однак, докази на підтвердження обставини подачі позивачем заяви 15 квітня 2025 р. про свою незгоду із рішенням ВЛК від 16 квітня 2025 р. позивачем суду не надані. Також, згідно картки обстеження та медичного огляду, 16.04.2025 позивач був оглянутий лікарями-спеціалістами – терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, ЛОР, дерматологом та психіатром. У картці зафіксовані результати лабораторних та інших досліджень. Картка містить підписи та печатки лікарів (а.с.85). Процесуальні підстави для виключення зазначеної картки з кола письмових доказів – відсутні.
Суд першої інстанції також встановив, що станом на 18.04.2025 (день отримання ІНФОРМАЦІЯ_11 заяви позивача) змінився статус позивача з військовозобов`язаного на військовослужбовця, що підтверджено витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 №202-М від 16.04.2025 (а.с.86). Відтак, правом направлення позивача, як військовослужбовця, на медичний огляд наділений його прямий командир в порядку, визначеному Розділом 6 Положення про військово-лікарську експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 402 від 14.08.2008 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800).
Оскільки наведені позивачем у позовній заяві доводи спростовані доказами, наданими відповідачем, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, пред`явлених ним до ІНФОРМАЦІЯ_1 та військово-лікарських комісій.
Щодо позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині зарахування позивача до списків особового складу та зобов`язання звільнити його з військової служби, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про їх похідний характер від позовних вимог, пред`явлених до ІНФОРМАЦІЯ_12 та військово-лікарських комісій. Доводи позивача про те, що відсутність відзиву на позовну заяву є підставою для висновку про визнання позову колегія суддів оцінює критично, оскільки за приписами частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Тобто, неподання відповідачем відзиву на позов не є безумовною підставою для висновку про визнання ним позову. Крім того, така кваліфікація визначена процесуальним законом як право, а не обов`язок суду першої інстанції.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення, які визначені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, - відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 р. в адміністративній справі №160/13103/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 17 лютого 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш