справа № 588/1239/25
провадження № 1-кп/588/27/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2026 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
за участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
захисник ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
потерпіла ОСОБА_8 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025200000000528 від 26.05.2025, відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк, громадянина України, військовослужбовця командира НОМЕР_1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 стрілецького полку мобілізаційного резерву 1 армійського корпусу 8 армії ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 438 КК України,

У С Т А Н О В И В:

24 лютого 2022 року президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати «спеціальну військову операцію в Україні».
Збройними Силами РФ (далі - ЗС РФ), що діяли за наказом керівництва РФ здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах та складах ЗС України, а також підрозділам ЗС та інших військових формувань після чого РФ скоєно вторгнення на територію суверенної держави Україна.
У зв`язку з цим Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.22 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президії Верховної Ради УРСР від 03.07.1954 ратифіковано Женевські конвенції про захист жертв війни від 12.08.1949, яка набрала чинності для України 03.01.1955.
Низку порушень законів та звичаїв війни передбачено додатковими протоколами до Женевських конвенцій від 12.08.1949 :
- Додатковий протокол, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів від 08.06.1977 (ратифіковано із заявою Указом Президії Верховної Ради УРСР № 7960-XI від 18.08.1989);
- Додатковий протокол, що стосується захисту жертв збройних конфліктів не міжнародного характеру від 08.06.1977 (ратифіковано із заявою Указом Президії Верховної Ради УРСР № 7960-XI від 18.08.1989);
- Додатковий протокол про введення додаткової відмітної емблеми у вигляді Червоного хреста і Червоного півмісяця від 08.12.2005 (протокол ратифіковано Законом № 1674-VI від 22.10.2009) та іншими міжнародними договорами.
У порушення законодавства України та норм міжнародного гуманітарного права, які визначають закони та звичаї війни, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_9 перебуваючи на посаді командира НОМЕР_1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 стрілецького полку мобілізаційного резерву 1 армійського корпусу ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ЗС РФ), 19.03.2022 в період часу з 10.00 до 11.00 год., діючи з корисливою метою та за попередньою змовою з іншими невстановленими на даний час військовослужбовцями ЗС РФ, умисно, беручи участь у міжнародному конфлікті, усвідомлюючи обставини існування міжнародного збройного конфлікту на території України, діючи в його умовах та у зв`язку з ним, будучи озброєним автоматичною вогнепальною зброєю моделі «АК-74» з боєкомплектом, без дозволу власника увійшов на територію подвір`я приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та усвідомлюючи, що перед ним ОСОБА_8 , яка є цивільною особою у розумінні ст. 50 ДП І, тобто особа яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права та яка не повинна бути об`єктом нападів, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на відкрите заволодіння та обернення на свою користь майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись мотивом та метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, під приводом перевірки даних про особу, наказав ОСОБА_8 надати усі наявні в неї мобільні телефони. Побоюючись за своє життя, ОСОБА_8 виконала вищевказану вимогу та віддала наявні мобільні телефони, а саме Bravis C281 Wide та Samsung GT-E 1200i з сім-картками оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» загальною вартістю 562 грн 00 коп. Заволодівши мобільними телефонами потерпілої, ОСОБА_9 використав їх у власних корисливих цілях, що не було викликано військовою необхідністю.
Унаслідок відкритого протиправного заволодіння майном, що належить цивільній особі ОСОБА_8 , загальний розмір спричиненої матеріальної шкоди становить 562 грн.
Надалі за наказом ОСОБА_9 інші невстановлені в ході досудового розслідування військовослужбовці ЗС РФ (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження) з метою встановлення відомостей щодо місцезнаходження сина потерпілої ОСОБА_10 посадили її до військового автомобіля «Тигр» під керуванням невстановленого військовослужбовця ЗС РФ та усі разом попрямували до водойми - ставка, що розташований на виїзді з с. Боромля у напрямку м.Суми. 
Прибувши до цього ставка військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_9 , реалізуючи злочинний умисел наказав потерпілій ОСОБА_8 рухатись до наявної на ставку ополонки, погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї. В цей момент військовослужбовець ОСОБА_9 та інші невстановлені в ході досудового розслідування військовослужбовці ЗС РФ (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження) усвідомлювали, що ОСОБА_8 є цивільною особою у розумінні ст. 50 ДП І, тобто особою, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права. 
Надалі ОСОБА_9 спільно з іншим невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ продовжили погрожувати застосуванням вогнепальної зброї відносно потерпілої ОСОБА_8 за умови неотримання від неї інформації про місце перебування її сина - військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_10 . Отримавши відповідь ОСОБА_8 про відсутність неї даних про місце перебування сина, будучи незадоволеним відповіддю та з метою продовження психологічного тиску на потерпілу, ОСОБА_9 наказав ОСОБА_8 стати на коліна обличчям до ополонки на водоймі та продовжуючи з`ясовувати місцезнаходження її сина, імітуючи розстріл, здійснив три постріли у напрямку потерпілої ОСОБА_8 , які остання сприймала як реальну загрозу її життю та здоров`ю.
Військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими на даний час військовослужбовцями збройних сил РФ, умисно, в умовах міжнародного збройного конфлікту та у зв`язку з ним, у порушення вимог статей 27, 31-33, Женевської Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (далі ЖК), 51, 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (ДП І) та статті 4 ДП ІІ, вчинив порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, яке полягало у жорстокому поводженні з цивільним населенням у формі нелюдського поводження та у привласненні майна цивільної особи, що не викликане військовою необхідністю і вчинене незаконно та безглуздо.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена 
За встановлених обставин діяння ОСОБА_9 суд кваліфікує за частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 438 КК України, тобто як вчинене за попередньою змовою групою осіб жорстоке поводження з цивільним населенням та інше порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Диспозиція статті 438 КК України відсилає до заборон встановлених нормами міжнародного права та порушень передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Женевська конвенція про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року закріплює такі гарантії для цивільного населення, які були порушені діями ОСОБА_9 . 
Стаття 31. Жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.
Стаття 32. Високі Договірні Сторони спеціально дають згоду на те, що їм забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.
Стаття 33. Жодну особу, що перебуває під захистом, не може бути покарано за правопорушення, якого вона не вчинила особисто. Колективні покарання, так само як і будь-які залякування чи терор, забороняються.
Пограбування забороняються.
Репресалії стосовно осіб, які перебувають під захистом, та їхнього майна забороняються.
Також дії ОСОБА_9 відносно потерпілої ОСОБА_8 зоборонені нормами Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (ДП І)
Стаття 51. Захист цивільного населення
1. Цивільне населення й окремі цивільні особи користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями. З метою здійснення цього захисту, на доповнення до інших застосовуваних норм міжнародного права, за всіх обставин слід додержувати таких норм.
2. Цивільне населення як таке, а також окремі цивільні особи не повинні бути об`єктом нападів. Заборонено акти насильства чи загрози насильства, що мають головною метою тероризувати цивільне населення…
Стаття 75. Основні гарантії
2. Заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів:
a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема:
a.1) вбивство;
a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні;
a.3) тілесні покарання;
a.4) каліцтво;
b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі;
c) взяття заручників;
d) колективне покарання; 
e) погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій…
Римським статутом Міжнародного кримінального суду у статті 8 визначено, що воєнними злочинами є: (2) (a) (ii) нелюдське поводження; (2) (a) (iv) привласнення майна, що не викликане військовою необхідністю і вчинене незаконно та безглуздо.
Дії обвинуваченого кваліфіковано як жорстоке поводження з цивільним населенням, інше порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Даний вид злочину за національним законодавством відноситься до кримінальних правопорушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку тобто воєнних злочинів які по своїй суті становлять порушення міжнародного гуманітарного права.
Порядок судового провадження, позиція сторони захисту та обвинувачення 
Судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), та з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою. Обвинувачений ОСОБА_9 показань суду не надавав, а також не подавав будь-яких клопотань на адресу суду.
Процедура спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого покликана забезпечити невідворотність покарання за злочини, у даному випадку проти миру та безпеки людства, міжнародного правопорядку. Держава, допускаючи та унормовуючи такий порядок судового розгляду, забезпечує в тому числі права потерпілих від злочину, виконуючи таким чином завдання кримінального провадження, передбачені статтею 2 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 19.06.2025 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_9 (том 1 а.с. 126). 
На виконання вимог ч. 6 ст. 297-4 КПК України відомості про постановлення слідчим суддею ухвали про здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_9 були опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (т. 1 а.с. 127-130) та в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження – газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» (том 1 а.с. 131-135).
Постановою слідчого від 11.06.2025 обвинувачений ОСОБА_9 оголошений в розшук (том 1, а.с. 119-125).
Згідно з ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.
За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.
Відповідно до абз. 8 ч. 3 ст. 323 КПК України повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом. 
Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених зокрема статтею 438 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.
Відповідно до ухвали суду від 16 вересня 2025 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 438 КК України було призначено до судового розгляду та постановлено здійснювати спеціальне судове провадження щодо обвинуваченого (том 1 а.с. 74-75).
Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_9 , а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог статті 323 КПК України, на офіційному веб-сайті Тростянецького районного суду Сумської області, а також у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - у газеті «Урядовий кур`єр» (том 1, а.с. 38, 39, 48, 80, 83, 90, 121 том 2 а.с. 27, 36, 47, 67, 68, 87, 88, 100, 104, 108, 114, 115). 
Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_9 до слідчого та суду, направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що ОСОБА_9 мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, мав отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. На момент розгляду судової справи при введенні у основні пошукові системи: google, bing та інші імені “Михайло Бахманов”, навіть без зазначення повного імені та інших особистих даних, у першій сторінці пошуку з`являється інформація про розгляд судової справи відносно цього обвинуваченого. 
Інформація про здійснення відносно ОСОБА_9 спеціального досудового розслідування, а потім спеціального судового провадження оприлюднена та зберігається у відкритих джерелах протягом тривалого часу з 20.06.2025, тобто більше, ніж 8 місяців, була відкрита для загального ознайомлення, у тому числі, доступна обвинуваченому. Це дає підстави для висновку, що органи досудового розслідування й суд вжили всіх передбачених законом заходів для своєчасного сповіщення ОСОБА_9 про здійснення кримінального провадження, а ухилення від участі в судовому засіданні було свідомим вибором обвинуваченого.
За наведених обставин суд вважає, що в межах даного кримінального провадження обвинуваченому було в достатній мірі забезпечено гарантії: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; брати особисту участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення та дослідженні інших доказів. Стороною обвинувачення та судом вживалися достатні заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження. 
В ході судового розгляду допит обвинуваченого судом не проводився з огляду на положення ч. 4 ст. 349 КПК України.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 здійснювала активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого: приймала участь у всіх судових засіданнях, враховуючи допит потерпілої, свідків та дослідженні письмових доказів, ставила питання, виступала у судових дебатах. Захисник не ставила під сумнів доведеність обвинувачення, просила призначити покарання передбачене нижньою межею санкції статті. 
Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що вина ОСОБА_9 підтверджується письмовими доказами, що були досліджені у судовому засіданні, показами потерпілої та свідків, дії ОСОБА_9 відносно потерпілої, мали ознаки жорстокого поводження з цивільним населенням. При призначенні покарання просив суд врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких. Обставин, що пом`якшує покарання для обвинуваченого не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою. Прокурор просив суд визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частини 1 статті 438 КК України та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі, стягнути судові витрати за проведення експертиз.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин пред`явленого обвинувачення
Винуватість ОСОБА_9 у жорстокому поводженні з цивільним населенням та у порушенні законів та звичаїв війни у формі привласнення майна, що не викликане військовою необхідністю за обставин, викладених в обвинувальному акті та визнаних судом доведеними, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.
ОСОБА_9 називався цивільним особам позивним “ ОСОБА_11 ”. Свідками підтверджено, що називався він саме російською мовою і позивний його вочевидь походить від імені ОСОБА_12 , але в частині матеріалів застосовується переклад позивного українською мовою “Ведмідь”, що не змінює його приналежність саме ОСОБА_9 .
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 повідомила, що з 24.02.2022 року вона перебувала зі своїм чоловіком та онуком – ОСОБА_13 за місцем проживання в АДРЕСА_2 . Весь час окупації села, лютий-березень 2022 року вона разом з чоловіком та онуком перебували вдома. 19.03.2022 до їх дому приїхали озброєні військовослужбовці ЗС РФ (5-6 осіб) та почали проводити обшук з метою знайти сина потерпілої – ОСОБА_14 , оскільки знали, що той є військовослужбовцем ЗСУ та брав участь у бойових діях під час АТО. Військові повідомили дослівно: “ми проїхали з миром, вас повбивати і хату підірвати”. 
Командиром був військовий слов`янської зовнішності, який представився як «комендант села» та повідомив, що звертатися до нього потрібно на позивний « ОСОБА_11 ». В подальшому потерпіла впізнала вказаного командира по фото і ним виявився ОСОБА_9 . 
Командир ОСОБА_9 давав вказівки на проведення обшуку та погрожував застосуванням зброї, якщо вони не скажуть де її син. Казав дослівно: “коли знайду сина, як свиню заріжу”. Під час обшуку військовослужбовці ЗС РФ здійснювали постріли в колодязь, думаючим, що син міг там сховатися. Під час обшуку командир наказав потерпілій надати наявні мобільні телефони, які він забрав та не повернув. Після цього родина залишилась без засобів зв`язку. 
Сказали, що заберуть з собою неповнолітнього на той час онука. Потерпіла поросила забрати її замість дитини, попрощалась з чоловіком та онуком, бо думала, що вже не повернеться живою. За вказівкою цього ж командира потерпілу змусили сісти в броньований автомобіль та вивезли до ставка за селом Боромля у напрямку м. Суми. Прибувши до ставка командир наказав потерпілій рухатись до ополонки, а сам ще з одним військовим ЗС РФ рухався позаду. Потерпілій весь час погрожували розправою, якщо вона не скаже де саме знаходиться її син.  ОСОБА_9  наказав стати на коліна після чого пролунали постріли. Хто саме здійснив постріли потерпіла не бачила, бо стояла на колінах перед ополонкою спиною до  ОСОБА_9  та другого військового. Постріли потерпіла сприймала як реальний розстріл. Потім її відвезли додому, але знову погрожували, щоб вона добре подумала і розповіла де син.
Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_15 , пояснив, що станом на 24.02.2022 року, коли почалося вторгнення, він перебував в гостях у своєї баби та діда - ОСОБА_8 та ОСОБА_16 в АДРЕСА_2 , де і залишився до кінця окупації села. Весь час окупації села, лютий-березень 2022 року він разом з бабою та дідом перебували вдома. 19.03.2022 він рубав дрова на подвір`ї та побачив, що до них приїхали озброєні військовослужбовці ЗС РФ. Були одягнуті у військову форму, на рукавах мали червоні стрічки.
Військові почали проводити обшук з метою знайти його дядька та сина бабусі – ОСОБА_10 , оскільки знали, що той є військовослужбовцем ЗСУ та брав участь у бойових діях під час АТО. Командир назвався «комендантом села», сказав що звертатися до нього потрібно на позивний « ОСОБА_11 ». В подальшому свідок впізнав вказаного командира по фото, ним виявився ОСОБА_9 . Командир давав вказівки на проведення обшуку на подвір`ї та в хаті, погрожував застосуванням зброї, якщо не скажуть де ОСОБА_10 . Під час обшуку військовослужбовці ЗС РФ здійснили 3-4 постріли в колодязь, думаючим, що дядько міг там сховатися. Під час обшуку командир наказав бабі надати наявні мобільні телефони, які він забрав та не повернув. Хотіли забрати мене з собою, але бабуся вмовила забрати її. За вказівкою цього ж командира її змусили сісти в броньований автомобіль та кудись повезли, а коли повернули через годину чи більше часу, то ОСОБА_8 не могла навіть говорити. Потім вона розповіла, що її відвезли до ставка за селом, відвели до ополонки на здійснювали постріли над головою, а вона вже не думала, що повернеться додому живою.
Свідок ОСОБА_17  повідомив, що він проживає в м. Суми, а в період з 22 лютого по 30 березня 2022 року він з дружиною та дітьми перебував в с. Боромля, де проживають його батьки, бо помилково вважав, що там буде безпечніше. 
В цей час до них прийшли жити його товариш ОСОБА_18 разом з дружиною та дітьми. 15 березня 2022 року він з ОСОБА_19 поїхав до будинку останнього, щоб забрати деякі особисті речі, але там їх зустріли військовослужбовці ЗС РФ. Потім їх відвели на допити і відібрали телефони, які не повернули. Через 5 годин його відпустили, а ОСОБА_20 . Наступного дня він пішов до так званого «коменданта села», якого всі звали « ОСОБА_11 », щоб дізнатися де ОСОБА_18 та забрати автомобіль, який залишився біля будинку. До цього з « ОСОБА_21 » свідок спілкувався, коли домовлявся про можливість привезти людям хліб.
Йому дали можливість забрати авто, а щодо ОСОБА_22 сказали, що потім відпустять, але так і не відпустили. Так само йому не провернули його мобільний телефон Xiaomi. Після звільнення с.Боромля від військових ЗС РФ, він придбав новий телефон, але продовжив користуватись старим аккаунтом і через деякий час на аккаунт нового телефону прийшли багато фотографій, серед яких були фото військовослужбовців ЗС РФ, в тому числі і «Медведя». Фотографії були зроблені на його старий телефон, який викрали росіяни, останні фото датовані серпнем 2022 року. Він повідомив про фотографії працівників поліції та потім надав для огляду аккаунти з фото, які йому не належали. Також від мешканців с. Боромля йому відомо про те, що в березні 2022 військовослужбовці ЗС РФ вивозили ОСОБА_8 до ставка за селом та хотіли розстріляти. Крім того, свідку відомо про багато фактів пограбування як цивільних осіб так і інших об`єктів в с. Боромля, а також затримання і зникнення деяких мешканців села. 
Свідок ОСОБА_23  повідомив, що він проживає в м. Суми, а в період з 22 лютого по 30 березня 2022 року перебував в с. Боромля, де проживають його батьки за 2 будинки від ОСОБА_8 19.03.2022 року він перебував у себе вдома разом з родиною, коли до подвір`я під`їхала військова машина схожа на «Тигр».
Вийшли російські військові, головний з них представився комендантом і назвався «Медвідь». Запитали чи бачив я ОСОБА_24 та його батьків. Військові пішли до їх будинку. Через якийсь час пролунали постріли, після цього автомобіль поїхав в бік центру. Ми пішли до сусідів, онук розповів що бабусю забрали російські військові. Десь за годину «Тигр» повернувся і ми пішли знову. ОСОБА_25 ( ОСОБА_8 ) розповідала, що її возили на ставок ставили на коліна та стріляли в неї. Після повернення вона була дуже пригнічена. 
Також свідку відомо про багато фактів пограбування як цивільних осіб так і інших об`єктів в с.Боромля, а також затримання і зникнення деяких мешканців села, серед них близького знайомого свідка забрали і він досі вважається зниклим. 
Свідок ОСОБА_26 повідомив, що він проживає в с. Боромля. В період лютого-березня 2022 року військовослужбовці ЗС РФ здійснювали окупацію с. Боромля Охтирського району Сумської області Десь в кінці лютого 2022 року, коли він перебував на роботі в пожежній частині, приїхали військовослужбовці ЗС РФ і серед них був командир, який представився як « ОСОБА_11 » та сказав, що він є “комендантом с. Боромля”, що “він тут головний і вони тут на довго”. Також від мешканців с. Боромля йому відомо про те, що в березні 2022 військовослужбовці ЗС РФ вивозили ОСОБА_8 до ставка за селом та хотіли розстріляти. Крім того, свідку відомо про багато фактів пограбування як цивільних осіб так і інших об`єктів в с. Боромля, а також затримання і зникнення деяких мешканців села. 
Також інформацію про період окупації села Боромля російськими військовими, особу ОСОБА_9 , який виконував обов`язки коменданта села та називався позивним « ОСОБА_11 », якого бачили особисто та могли упізнати за фото, про факти пограбування як цивільних осіб так і інших об`єктів в с. Боромля, а також затримання і зникнення деяких мешканців села, а також факт, що  ОСОБА_8 вивозили до ставка за селом та хотіли розстріляти, відомий їм зі слів односельців, підтвердили інші допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_27 , який працював в пожежній частині, ОСОБА_28 , який працював сторожем на пилорамі та ще одна мешканка села Боромля - ОСОБА_29 .
Показання потерпілої та свідків щодо обставин викладених в обвинувальному акті та визнаних судом доведеними узгоджуються між собою, доповнюють один одне, а тому визнаються належними доказами, які в сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні.
Також винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 438 КК України, за обставин, визнаних судом доведеними, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
- фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту 10.10.2023 з потерпілою ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого вона вказала, що 19.03.2022 до її домоволодіння приїхали озброєні військовослужбовці ЗС РФ провели безпідставний обшук домоволодіння, викрали її ча членів сім`ї мобільні телефони, здійснювали постріли, погрожували вбивством та відвезли в подальшому її на ставок за селом і здійснили імітацію розстрілу (том 1, а.с. 184-195); 
- фактичними даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.10.2023 та довідці до вказаного протоколу, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 впізнала обвинуваченого на фотознімку під №1 (том 1 а.с. 182-185);
- фактичними даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.04.2024 та довідці до вказаного протоколу, відповідно до яких ОСОБА_15 впізнав обвинуваченого на фотознімку під №1 (том 1 а.с. 194-197);
- фактичними даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2025 та довідці до вказаного протоколу, відповідно до яких ОСОБА_26 впізнав обвинуваченого на фотознімку під №1, який був присутній у пожежній частині в с.Боромля у 2022 році та який представився позивним « ОСОБА_11 » (том 1 а.с. 198-201);
- даними, що містяться у протоколі впізнання особи по фотознімкам від 22.01.2024 зі свідком ОСОБА_28 , який на фото під №1 впізнав ОСОБА_9 , як особу, яку він бачив в лютому 2022 разом з іншими військовослужбовцями ЗС РФ, які приїздили на територію лісгоспу, де він працював охоронцем;
- висновком судово-психіатричного експерта №59 від 24.01.2024, відповідно до якого дії військових рф та учасників пов`язаних з ними незаконних збройних формувань, які полягли у застосуванні психологічного впливу шляхом погрози вогнепальною зброєю у березні 2022 року носили для ОСОБА_8 психотравмувальний характер та спричинили потерпілій страждання (моральну шкоду). Події, що відбулися з ОСОБА_8 19.03.2022 та наслідки постали для ОСОБА_8 інтенсивно та тривало психотравмуючими, обумовили негативні зміни фізичної, психоемоційної та соціальної сфер її особистості, обмежили її соціальне функціонування та значно погіршили якість життя (том 1, а.с. 165-169);
- висновком судової балістичної експертизи № СЕ-19/119-23/10791-БЛ від 03.10.2023, яким встановлено, що гільза калібром 5,45 мм проміжного патрона, добровільно видана потерпілою ОСОБА_8 , яка були нею знайдені на місці, де військовослужбовців ЗС РФ здійснювали постріли з автоматичної зброї 19.03.2022 в АДРЕСА_2 , є частинами бойових припасів до нарізної вогнепальної стрілецької зброї – 5,45-мм автоматів Калашникова;
- висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-25/1801-ТВ від 31.01.2025 визначено загальну вартість, станом на 19.03.2022, викрадених у ОСОБА_8 мобільних телефонів, яка складає 562 гривні;
- фактичними даними, які містяться у протоколі огляду аккаунтів поштових скриньок свідка ОСОБА_17 від 27.08.2024 під час якого фототеки одного з аккаунтів викрадено телефону виявлено фотознімки за травень 2022 року на яких зображені військовослужбовці ЗС РФ, в тому числі і військовий з позивним « ОСОБА_30 » ( ОСОБА_9 ) (том 1 а.с. 232-250, том 2 а.с.1-7);
- фактичними даними, які містяться у матеріалах під час проведення тимчасового доступу до документів у АТ КБ «Приватбанк» від 16.05.2024 в ході виконання якого отримано документи з особової справи ОСОБА_9 , а саме копія паспорту, ідентифікаційного коду, анкети та фото (том 1 а.с. 206-215);
- фактичними даними, що містяться у відповідях ГУР МО України №222/10Д/1916 від 11.03.2025, 08.05.2025, 13.09.2025 щодо військовослужбовців ЗС РФ, які дислокувалися АДРЕСА_2 у березні 2022 року, зокрема дані військовослужбовця ЗС РФ – командира НОМЕР_3 стрілецького батальйону НОМЕР_2 стрілецького полку мобілізаційного резерву 1 АК 6 А Південного ВО ЗС РФ ОСОБА_9 та частково ідентифікований особовий склад вказаного підрозділу з фотографіями (том 1 а.с. 138-143).
Вказані докази є належними, допустимими, такими, що узгоджуються між собою, доповнюють одне одного та є достатніми, оскільки у своїй сукупності безсумнівно підтверджують винуватість ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні за обставин визнаних судом доведеними.
У редакції закону, що діяла на момент вчинення злочину, відповідальність за частиною 1 статті 438 КК України настає за учинення діянь: «жорстоке поводження з військовополоненими або цивільним населенням», «вигнання цивільного населення для примусових робіт», «розграбування національних цінностей на окупованій території», «застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом», «інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України», а також «віддання наказу про вчинення таких дій».
Дії обвинуваченого кваліфіковано як жорстоке поводженні з цивільним населенням, а також інше порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Даний вид злочину за національним законодавством відноситься до кримінальних правопорушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку тобто воєнних злочинів які по своїй суті становлять порушення міжнародного гуманітарного права.
Воєнні злочини належать до найтяжчих міжнародних злочинів, які загрожують загальному миру, безпеці та добробуту. Щодо них встановлена індивідуальна кримінальна відповідальність та діє обов`язок держави переслідувати такі діяння за національним правом.
Воєнні злочини - це: (1) певна категорія діянь, заборонених міжнародним гуманітарним правом (діяння, що лежать в основі злочину); (2) які відбуваються в контексті збройного конфлікту, який є міжнародним або неміжнародним за своїм характером (контекстуальний елемент).
Наявність збройного конфлікту та зв`язок між конфліктом і діянням, що лежить в основі злочину, є спільними складовими для кожного воєнного злочину: цей аспект відрізняє воєнні злочини від звичайних (загальнокримінальних) правопорушень.
Складовою частиною статті 9 Римського Статуту Міжнародного Кримінального Суду є документ - Елементи злочинів.
В статті 8 (2) (a) (ii)-2 наведені елементи воєнного злочину у формі нелюдського поводження:
1. Суб`єкт злочину завдав сильного фізичного або психологічного болю чи страждань одній або кільком особам.
2. Така особа чи особи були під захистом однієї або кількох Женевських конвенцій 1949 року.
3. Суб`єкт злочину усвідомлював фактичні обставини, які свідчили про цей захищений статус.
4. Діяння відбувалися в контексті міжнародного збройного конфлікту та були пов`язані з ним.
5. Суб`єкт злочину усвідомлював фактичні обставини, які свідчили про існування збройного конфлікту.
В статті 8 (2) (a) (iv) наведені елементи воєнного злочину у формі знищення і привласнення майна.
1. Суб`єкт злочину знищив або привласнив певне майно.
2. Знищення або привласнення майна не були виправдані військовою необхідністю.
3. Знищення або привласнення майно було масштабним і здійснювалося безглуздо.
4. Таке майно було під захистом однієї або кількох Женевських конвенцій 1949 року.
5. Суб`єкт злочину усвідомлював фактичні обставини, які свідчили про цей захищений статус.
6. Діяння відбувалися в контексті міжнародного збройного конфлікту та були пов`язані з ним.
7. Суб`єкт злочину усвідомлював фактичні обставини, які свідчили про існування збройного конфлікту.
Факт завдання ОСОБА_9 сильних душевних страждань потерпілій ОСОБА_8 підтверджується її показаннями, показаннями свідків та висновком судово-психіатричного експерта відповідно до якого події, що відбулися з ОСОБА_8 19.03.2022 та наслідки постали для ОСОБА_8 інтенсивно та тривало психотравмуючими, обумовили негативні зміни фізичної, психоемоційної та соціальної сфер її особистості, обмежили її соціальне функціонування та значно погіршили якість життя. 
Потерпіла ОСОБА_8 очевидно для ОСОБА_9 належала до цивільних осіб, а саме цивільних осіб, які не беруть безпосередню участь у воєнних діях, які потрапили під владу супротивника (територія, на якій вони мешкають, стає окупованою).
Положення про захист цивільних осіб передбачено ЖК(IV), ДП1. Особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є» (ст. 4 (1) ЖК (IV).
ОСОБА_9 безумовно усвідомлював, що ОСОБА_8 є цивільною особою і як цивільна особа має захист передбачений нормами МГП. Це підтверджується тим, що вона є особою похилого віку, крім того свідки підтвердили, що російські військові на чолі з ОСОБА_9 розшукували її саме тому, що вона є матір`ю військовослужбовця ЗСУ. Тобто, для самого ОСОБА_9 був очевидним статус ОСОБА_8 та її непричетність до жодних воєнних дій. Дії ОСОБА_9 були вочевидь невмотивовані та безпідставні, не були обумовлені жодними воєнними задачами, а лише спробою реалізувати помсту військовослужбовцю ЗСУ та його матері з вигаданих, неправдивих, нав`язаних російською пропагандою приводів, таких як, нібито участь в обстрілі населення Донбасу. Крім того, дії обвинуваченого були обумовлені впевненістю у власній безкарності на окупованій території.
Наявність збройного конфлікту та зв`язок між конфліктом і діянням, що лежить в основі злочину, є спільними складовими для кожного воєнного злочину: цей аспект відрізняє воєнні злочини від звичайних (загальнокримінальних) правопорушень. 
Зв`язок діяння із збройним конфліктом і усвідомлення цього зв`язку обвинуваченим є беззаперечним. Злочин вчинений ОСОБА_9 через значний проміжок часу після початку окупації с. Боромля ЗС РФ, сам ОСОБА_9 мав штатну посаду у ЗС РФ, брав безпосередню участь в окупації, називався комендантом села. За таких умов неможливо припустити, що він не усвідомлював фактичні обставини, які свідчили про існування збройного конфлікту у контексті якого було вчинено злочин відносно цивільного населення. 
Серед існуючих категорій воєнних злочинів, вчинені ОСОБА_9 діяння кваліфікуються як воєнний злочин проти особи та проти власності. За формою вчинення міжнародного злочину є злочином вчиненим разом з іншими особами.
Отже судом встановлено, що злочин було вчинено під час міжнародного збройного конфлікту, обвинувачений військовослужбовець ЗС РФ усвідомлював, що такий конфлікт існує, а також те, що злочин він вчиняє проти захищених осіб – цивільного населення.
Матеріалами справи, доведено також інші елементи злочину у формі привласнення майна: факт привласнення майна, відсутність військової необхідності, безглуздий характер (привласненні майна в окремо взятому епізоді хоч і не носило масштабний характер, але було болючим для потерпілої через втрату критично важливого засобу зв`язку). 
За нормами МГП відповідальність настає не за будь-які, а лише за грубі порушення як вони визначені у Женевських Конвенціях та додаткових протоколах до них, а також інші серйозні порушення законів і звичаїв, що застосовуються у збройних конфліктах у встановлених межах міжнародного права, які мають «являти собою порушення правила, яке захищає важливі цінності, і таке порушення повинно мати тяжкі наслідки для жертви».
Судом встановлено грубе порушення у формі нелюдського поводження з цивільним населення, яке мало суттєві психотравмуючі наслідки для потерпілої та воєнний злочин у формі привласнення майна, що не викликане військовою необхідністю і вчинене незаконно та безглуздо.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення яке належить до особливо тяжких злочинів, характер вчиненого діяння, відомості про особу обвинуваченого, який проживав на території України, яка є тимчасово окупованою та добровільно став військовослужбовцем ЗС РФ.
Судом не установлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому. Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. Суд встановив, що всі злочинні дії ОСОБА_9 вчиняв не одноособово, а за участі інших військовослужбоців ЗС РФ, які його супроводжували та яким він віддавав накази.
Мотиви призначення покарання
Суд враховує характер кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_9 та ступінь його тяжкості. Злочин є особливо тяжким та суспільно небезпечним, є злочином проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, спрямований на порушення законів і звичаїв ведення війни, враховуючи направлення протиправного діяння в бік цивільної особи. Потерпілою особою є літня жінка, яка без зброї, без супротиву, була вимушена віддати належне їй майно. ОСОБА_9 погрожував жінці повністю беззахисній перед ворожим озброєним військовим застосуванням вогнепальної зброї за умови неотримання від неї інформації про місце перебування сина - військовослужбовця Збройних Сил України. Отримавши відмову з метою продовження психологічного тиску на останню імітував її розстріл, здійснивши три постріли у напрямку потерпілої, які остання сприймала як реальну загрозу її життю та здоров`ю, що мало для неї психотравмувальний характер.
ОСОБА_9 безпосередньо брав участь в окупації с. Боромля де вчиняв воєнні злочини проти цивільного населення, на момент вчинення злочину був командиром військової частини, начальником по відношенню до інших військовослужбовців ЗС РФ нижчих за військовим званням та посадою, віддавав їм накази та розпорядження, у т.ч. щодо вчинення протиправних дій по відношенню до цивільного населення, вчинив особливо тяжкий воєнний злочин, який характеризується демонстрацією невиправданого будь-якими обставинами насильства щодо цивільного населення. Суд враховує роль ОСОБА_9 у вчиненні вказаного злочину, як активного виконавця, завдяки активним діям якого злочинний умисел направлений на жорстоке поводження з цивільними громадянами був доведений до кінця, а також те, що останній ухиляється від органів досудового розслідування та суду, його небезпечність для суспільства, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, в межах передбачених санкцією частини 1 статті 438 КК України у виді позбавлення волі.
Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд
Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів при проведенні: судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-25/1801-ТВ від 31.01.2025 у розмірі – 1989 грн. 75 коп. (том 1 а.с.155-164); № СЕ-19/119-23/10791-БЛ від 03.10.2023 у розмірі – 1673 грн. 00 коп. (том 1 а.с.176-174) відповідно до статті 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого. 
Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 23.06.2025 ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Оскільки обвинувачений не був затриманий на підставі цього рішення, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід обраний обвинуваченому залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 7, 368, 370-374, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 438 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний ОСОБА_9 на стадії досудового розслідування залишити без змін.
Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_9 для виконання даного вироку.
Речовий доказ: гільзу 5,45 мм проміжного патрона, яка передана на зберігання Сумському НДЕКЦ МВС – знищити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів при проведенні судових експертиз в сумі 3662 (три тисячі шістсот шістдесят дві) грн 75 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Відповідно до частини 15 статті 615 КПК України після складання та підписання повного тексту вироку оголошено його резолютивну частину.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, захиснику та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1