Справа № 439/1663/25
Провадження № 2/439/68/26

РІШЕННЯ
(заочне)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Броди Львівської області
Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Марків Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Кашуби Л.О.,
у відкритому судовому засіданні в цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі –Товариство) звернулося до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В позовній заяві відображено наступну позицію (а.с. 2 – 9).
На підставі укладеного 30 грудня 2021 року договору кредитної лінії №675329926 (далі – кредитний договір) ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надано ОСОБА_1 кредит – 5 400 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом, строком на 27 днів (з передбаченою можливістю пролонгації строку кредитування). 
Позичальник грошові зобов`язання за договором (щодо повернення кредиту, сплати процентів) належним чином не виконувала, у зв`язку із чим виникла заборгованість.
Згідно договорів факторингу, право вимоги за кредитним договором від 30 грудня 2021 року № 675329926 перейшло до позивача.
За вказаних обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12 999,96 грн. (що складається із заборгованості за основним зобов`язанням – 5 400 грн., заборгованості за процентами, нарахованими за період з 30 грудня 2021 року до 25 квітня 2022 року, – 7 599,96 грн.).
Відзив на позов не надходив. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої проти заочного розгляду не заперечував.
Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася вдруге, про причини неявки, їх поважність суд не оповістила; будь-яких заяв чи клопотань від неї не надходило. 
Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності її учасників.
Судом встановлено, що 30 грудня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір кредитної лінії № 675329926, відповідно до якого відповідачу було надано кредит (перший транш у межах встановленого кредитного ліміту) – 5 400 грн. строком на 27 днів (п. 1.3 договору), зі сплатою процентів за користування кредитом за дисконтною процентною ставкою на період дисконтного періоду кредитування в розмірі – 0,42 % від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.1 договору), індивідуальної процентної ставки – 2,10 % від суми кредиту за кожний день подальшого користування ним, із можливістю знижки за вибором кредитодавця, за умови продовження строку дисконтного періоду (п. 1.9.2 договору), базової процентної ставки (п. 1.9.3 договору) – 2,10 % від суми кредиту за кожний день подальшого користування ним у випадку несвоєчасної оплати процентів позичальником після закінчення дисконтного періоду (в такому випадку умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою).
Пролонгація договору, згідно з його п. 1.12, відбувається, зокрема за умови користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду, що є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження загального строку дії договору.
Як передбачено п. 1.12.1 договору, зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. Водночас, згідно із п. 1.12.2 договору, з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Отже, п. 1.12.1 договору сторонами погоджено максимальний строк користування кредитом – 90 днів після закінчення останнього дисконтного періоду у якому позичальником здійснено надходження платежу.
Указаний договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами. 
ОСОБА_1 кредит у розмірі 5 400 грн. одержала 30 грудня 2021 року, що підтверджується платіжним дорученням про переказ коштів. 
Як встановлено ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідач порушила зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого, відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором, розрахунку заборгованості, станом на 31 липня 2025 року допустила заборгованість в сумі 12 999,96 грн., що складається із заборгованості за основним зобов`язанням – 5 400 грн., заборгованості за процентами, нарахованими за період з 30 грудня 2021 року до 25 квітня 2022 року, – 7 599,96 грн.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в установлений строк (ст. 526 ЦК України). 
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) – ст. 610 ЦК України.
28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01 про відступлення права вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно з договором № 675329926.
Згідно із п. 2.2. цього договору, фактор одержав право вимагати від боржника належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається.
05 серпня 2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 05/0820-01, згідно з умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ФК «ОНАЛЙН ФІНАНС» право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно договору № 675329926.
08 липня 2025 року ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відповідно до укладеного договору факторингу № 08/07/25-Е відступлено ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором від 30 грудня 2021 року №675329926.
Як встановлено ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Суд визнає, що невиконанням умов кредитного договору порушені права нового кредитора у зобов`язанні, тому позивач має право вимагати сплати відповідачем заборгованості.
Суд вважає, що кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит, а остання користувалася кредитними коштами, проте неналежним чином виконувала зобов`язання за кредитним договором, допустила заборгованість.
Розмір заборгованості за кредитним договором суд визнає обґрунтованим.
Відповідно до змісту позовної заяви, позивач просить стягнути на його користь судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору – 2 422,40 грн. та витрат на правову допомогу – 7 000 грн.
При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн. (а.с. 1).
В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09 липня 2025 року, укладений між Товариством та адвокатським бюро «ТАРАНЕНКО І ПАРТНЕРИ», додаткова угода до договору про надання правничої допомоги, витяг з акту наданих послуг. 
Згідно з договором, додатковою угодою до договору, витягом з акту наданих послуг, розмір винагороди за надання правової допомоги щодо примусового стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 – складення позовної заяви, вивчення матеріалів справи та підготовка запитів і клопотань справи становить 7 000 грн. 
Як встановлено ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторін тощо (постанова Верховного Суду від 01 вересня 2022 року в справі № 640/16093/21).
Справа, в якій ухвалюється рішення, є нескладною, обсяг наданих в ній правничих послуг полягає в складенні позовної заяви, написання та подання якої не потребувало значної витрати часу й проведення тривалої аналітичної та/або технічної роботи, використання виключних професійних знань представника.
За вказаних обставин суд вважає достатнім, розумним та реальним розміром витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвокатського бюро, які підлягають визначенню в цій справі, 4 000 грн. 
Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 12 999,96 грн. заборгованості за кредитним договором та, згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені позивачем судові витрати. 

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263 – 265, 268, 280 – 282 ЦПК України,

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (юридична адреса: м. Київ, вул. Алматинська, б. 8, оф. 310а; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 42986956) до ОСОБА_1 (адреса реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором від 30 грудня 2021 року № 675329926 в сумі 12 999,96 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» судові витрати в сумі 6 422,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання заяви про перегляд заочного рішення та залишення її без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення – 28 січня 2026 року (або постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення) до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя Т.А. Марків