Справа № 560/687/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

07 березня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок. В обґрунтування позову зазначає, що має право на отримання середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок. 
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
У відзиві відповідач позов не визнає. Зазначає, що виплата компенсації втрати частини доходів на виконання рішення суду не може розглядатись як підстава для нарахування та стягнення середнього заробітку відповідно до статті 117 КЗпП України. 
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.
ОСОБА_1 проходила військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), наказом ректора від 09.05.2024 №470-ос була виключена зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
У подальшому 16.12.2025 відповідач на виконання рішення суду від 05.05.2025 по справі №560/367/25 виплатив позивачці компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення у розмірі 74619,59 грн., що вбачається з наданих суду письмових доказів.
Згідно із статтею 116 КЗпП України (в редакції чинній на момент звільнення позивача) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 
З 19.07.2022 набрав чинності Закон України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким викладено в новій редакції норму статті 117 КЗпП України, а саме встановлено обмеження, згідно з яким виплата працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюється не більш як за шість місяців.
Зміни у ст.116 та 117 КЗпП України підкреслюють намір законодавця не допустити випадків, за яких порушення прав працівника на своєчасний розрахунок при звільненні триває впродовж значного періоду часу. З урахуванням цих змін працівник повинен бути зацікавленим у швидкому ініціюванні та вирішенні спору, оскільки зволікання з тих чи інших причин у зверненні до суду не даватиме підстави в подальшому претендувати на виплату суми середнього заробітку за весь період, впродовж якого триває порушення його права на своєчасне отримання грошового забезпечення.
Відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України, настає у разі невиплати роботодавцем у встановлені строки належних працівникові сум при звільненні.
Під належними звільненому працівникові сумами у розумінні статей 116, 117 КЗпП України слід розуміти виплати, право на отримання яких у працівника виникло на день звільнення, та які роботодавець зобов`язаний виплатити у день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення вимоги про розрахунок.
Як встановлено судом, грошові кошти в сумі 74619,59 грн. були виплачені позивачці відповідачем на виконання рішення суду від 05.05.2025 у справі №560/367/25 як компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення.
Відповідно до п. 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, компенсації підлягають грошові доходи громадян, що не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення), пенсії, соціальні виплати, стипендії тощо.
Водночас компенсація втрати частини доходів є самостійним видом виплати, що здійснюється у зв`язку з несвоєчасною виплатою відповідних грошових доходів, та не є складовою заробітної плати чи іншою виплатою, яка належала працівникові безпосередньо на день звільнення. Інакше кажучи, компенсація втрати частини доходів, виплачена позивачці на виконання судового рішення, не є основною заборгованістю, не входить до структури грошового забезпечення, і не існувала як визначена сума на момент звільнення, оскільки нараховується лише після встановлення факту затримки виплати. 
Отже, так як компенсація втрати частини доходів не належить до переліку виплат, які роботодавець був зобов`язаний виплатити у день звільнення, її виплата не може розглядатись як підстава для застосування механізму нарахування середнього заробітку. 
З огляду на це, виплата відповідачем компенсації втрати частини доходів на виконання рішення суду не свідчить про наявність підстав для нарахування та виплати позивачці середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 
Враховуючи вказане, підстави для задоволення позову відсутні. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 07 березня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) 	

Головуючий суддя 		І.С. Козачок