Справа № 344/16541/25
Провадження № 2/674/160/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України 
07 квітня 2026 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., за участю секретаря судового засідання Бойчук С.В., представника позивача - адвоката Тарновського Г.М. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1  до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики грошових коштів (ціна позову 23 000,00 доларів США),
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарновський Г.М., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики грошових коштів, в обґрунтування чого зазначив, що 06.06.2025 між сторонами укладено договір позики у формі письмової розписки, відповідно до якої ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у борг грошові кошти у розмірі 23 000 (двадцять три тисячі) доларів США 00 центів в якості безпроцентної позики. Відповідно до умов розписки всю вказану суму боргу ОСОБА_2 зобов`язувався повернути позивачу у строк до 01.09.2025. Проте відповідач свого зобов`язання не виконав, грошові кошти у встановлений строк не повернув, на звернення позивача не реагує, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за борговою розпискою в розмірі 23 000,00 доларів США, а також судові витрати.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.09.2025 справу було направлено за підсудністю до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.11.2025 справу було передано за підсудністю до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області.
Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання.
Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача - адвокат Тарновський Г.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток на усі відомі суду адреси, про що свідчать рекомендовані повідомлення з відміткою "адресат відсутній". Крім того, про судовий розгляд відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошень на веб-сайті Судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подав, відзив на позов до суду не направив. 
Зважаючи, що відповідач не з`явився у судове засідання, хоча про час, дату та місце його проведення був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив та відзиву на позов не подав, суд, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів та ухвалити заочне рішення.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Встановлено, що 06.06.2025 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики у формі письмової розписки, за умовами якої позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти у розмірі 23 000,00 (двадцять три тисячі) доларів США в якості безпроцентної позики, яку відповідач зобов`язався повернути у строк до 01.09.2025. Вказане підтверджується копією відповідної боргової розписки.
З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 ухиляється від зустрічей із позивачем, на телефонні дзвінки не відповідає, взятих на себе зобов`язань щодо повернення боргу не виконав. Зазначені обставини також підтверджені представником позивача у судовому засіданні.
Спірні правовідносини регулюються ст. 1046 ЦК України, згідно з якою за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц зазначено, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Верховний Суд також зазначив, що сам факт підписання боргової розписки за умови відсутності належних та допустимих доказів на спростування цього факту свідчить про укладення сторонами договору позики на зазначених у ньому умовах, а також засвідчує отримання боржником від кредитора обумовленої цим договором суми грошових коштів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Щодо валюти зобов`язання суд зазначає наступне. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц зазначено, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 500/5194/16, відповідно до якої якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що в разі наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. При цьому Велика Палата Верховного Суду наголосила, що при стягненні судом заборгованості в іноземній валюті в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу в ході виконання судового рішення (ч. 2 ст. 533 ЦК України).
Оскільки відповідачем ОСОБА_2 порушено умови договору щодо виконання зобов`язань належним чином, оригінал розписки знаходиться у ОСОБА_1 , а не у боржника, і в розписці нічого не зазначено про часткове або повне виконання зобов`язання по поверненню отриманих у позику коштів, суд задовольняє позов і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за борговою розпискою від 06.06.2025 у розмірі 23 000,00 доларів США.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підтвердження сплати судового збору стороною позивача долучено платіжну інструкцію № ПН3448060 від 16.09.2025.
Враховуючи, що позов задоволено судом у повному обсязі, відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 9 495,27 грн.
Керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280-282, 288 ЦПК України, ст. 524-526, 530, 533, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд
у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики грошових коштівзадовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики, а саме за розпискою від 06.06.2025 в сумі 23 000,00 доларів США.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 9495,27 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 15 квітня 2026 року.

Відомості про учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
відповідач -  ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Давид БАРАТЕЛІ