ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року		Справа № 140/1459/25 пров. № А/857/24564/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Мікули О.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « 777 Трейдінг Груп» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року (суддя Денисюк Р.С., м. Луцьк), -

ВСТАНОВИВ:
У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю « 777 Трейдінг Груп» (далі – ТОВ) звернулось до суду із позовом до Волинської митниці (далі – Митниця), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 12.11.2024 №UA205050/2024/000272/2 (далі – Рішення).
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року позов задоволено повністю.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове, яким у позові відмовити повністю.
В апеляційній скарзі вказує, що документи, подані до митного оформлення містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товару.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду законними та обґрунтованими, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом – за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу для визначення митної вартості товару. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 27.07.2024 між ТОВ (покупець) та SETTE Group Sp.z.o.o (Республіка Польща) (далі – Компанія) укладено контракт купівлі-продажу №2707PL (далі – Контракт) відповідно до умов якого, Компанія зобов`язується поставляти товар - транспортні засоби нові та бувші у використанні, а ТОВ прийняти та оплатити їх на умовах, визначених у специфікаціях та інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту. Товар, що поставляється, має бути поставлений в повній відповідності до вимог, на умовах та за цінами, зазначеними в специфікаціях, що є невід`ємною частиною контракту.
Відповідно до специфікації від 27.10.2024 №14 (далі – Специфікація), рахунку-фактури від 27.10.2024 №7/10/2024 (далі - Інвойс) Компанією поставлено позивачу автобус бувший у використанні марки VAN HOOL YE2X27SD369D56470 за ціною 50000 євро.
З метою здійснення митного оформлення в режимі імпорту 07.11.2024 декларантом ТОВ в порядку електронного декларування подано до Митниці митну декларацію №24UА205050039553U9 (далі – МД) з описом товару "Автобус туристичний, що був у використанні, має наявні пошкодження: система опалення, кондиціювання, система освітлення, пошкодження панелів приборів, задній бампер, кришка багажного відділення, склопакети, сидіння, покриття підлоги та внутрішня оббивка бортів, стелі, передня решітка, лівий борт, ліхтарі камери відеонагляду та відтворення, внутрішні елементи живлення, аварійні люки марка згідно з довідником - VAN HOOL модель згідно з довідником - TDX27 ASTROMEGA - (кузов, шасі, рама) №YE2X27SD369D56470 - кількість сидячих місць враховуючи місце водія - 91 - призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування - тип двигуна - дизель - робочий об`єм циліндрів двигуна 12902 см.куб. - номер двигуна - невизначений - потужність - 375kw - колісна формула - 6x2 - календарний рік виготовлення - 2018 - модельний рік виготовлення – 2018, Країна виробництва - (ВЕ), Торгівельна марка "VAN HOOL", а також документи, на підставі яких товар був куплений та доставлений до митного кордону України.
До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав такі документи: Інвойс, автотранспортна накладна від 28.10.2024 №30/10/2024 (далі – CMR), сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AT0068910 від 31.10.2024; свідоцтво про реєстрацію від 12.04.2018 №409597790 (далі – Свідоцтво), довідка про транспортні витрати від 05.11.2024 (далі – Довідка), висновок експерта від 07.11.2024 №1738 (далі – Висновок), Контракт, Специфікація, фото від 06.11.2024, копія митної декларації країни відправлення від 31.10.2024 №MRN24PL3410100007ТІА2 (далі – МДВ).
У вказаній декларації митна вартість товару визначена за основним – першим методом, а саме на основі ціни товару, скоригованої на суму витрат на транспортування.
Митницею запропоновано декларанту надати в 10-денний термін додаткові документи відповідно до положень статей 53, 54 Митного Кодексу України (далі – МК): 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається; 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Направлення зазначеної вимоги щодо подання додаткових документів відповідач мотивував тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, а саме:
- вартість товару згідно з Інвойсом не відповідає вартості товару згідно копії МДВ;
- продавець товару відповідно до умов Контракту – Компанія, яка зареєстрована в Республіці Польща, та поставка товару здійснюється з Республіки Польща, тоді як Свідоцтво видане у Бельгії та виписане на «DE DURME REIZEN BVBA»;
- одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (пункт 6 частини другої статті 53 МК); 
- у Специфікації вказані умови поставки FCA Przemesl Polen, тоді як в графі 4 CMR місцем завантаження товару вказано Przemysl; 
- для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару було надано Довідку, однак документів, визначених Наказом №599, не було надано разом з МД.
08.11.2024 декларант у відповідь листом (далі – Лист) надав пояснення та додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару: курси валют від 18.09.2024 №182/A/NBP/2024; переклад Довідки; копію платіжної інструкції в іноземній валюті (щодо оплати транспортних послуг) від 07.11.2024 №38; контракт на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 27.10.2024 №01/11-24A (далі – Контракт-1); заявку від 27.10.2024 №01/11-24А (далі – Заявка); рахунок на оплату транспортних послуг від 06.11.2024 №VAT 08/11/2024; доповнення від 07.11.2024 №1 до специфікації №14. Крім того, ТОВ листами від 08.11.2024 та 25.01.2025 просило також митний орган провести митне оформлення на підставі поданих документів.
12.11.2024 Митниця прийняла Рішення. З графи 33 вказаного рішення вбачається, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Декларанту надіслано вимогу відповідно до частини другої, третьої статті 53 МК про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості.
Вказує, що декларантом на вимогу було надано курси валют від 18.09.2024 №182/A/NBP/2024; переклад Довідки; копію платіжної інструкції в іноземній валюті (щодо оплати транспортних послуг) від 07.11.2024 №38; контракт на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 27.10.2024 №01/11-24A; заявку від 27.10.2024 №01/11-24А; рахунок на оплату транспортних послуг від 06.11.2024 №VAT 08/11/2024; доповнення від 07.11.2024 №1 до специфікації №14. 
Окрім цього, Лист надано не в повному обсязі (відсутній початок). Надані курси валют завірені лише печаткою ТОВ. У Довідці сказано, що вартість страхування та навантаження на транспортний засіб включено у вартість транспортування. При цьому, в товаросупровідних документах дані витрати не визначені кількісно та достовірно, та, відповідно, не включені в графи 21, 22 ДМВ. 
На порушення вимог частини 2 статті 52 МК декларантом не подано визначених частиною 2 статті 53 МК України страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, хоча відомості про здійснення страхування наявні в Довідці. Решту витребуваних документів, декларант відмовився подати, про що зазначено в заяві від 12.11.2024. В зв`язку з не поданням документів згідно з переліком, заявлену митну вартість не визнано. 
У зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а та методу 2б з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в та методу 2г з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості для митного органу та декларанта, митну вартість товару визначено за резервним методом згідно статті 64 МК та у відповідності до наказу ДМСУ № 476 від 01.07.2021 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо посадових осіб митних органів з аналізу виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначенням митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК, згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість подібного товару, митне оформлення якого вже завершено - бувшого у використанні автобуса ідентичної марки-VAN HOOL та моделі- TDX27 ASTROMEGA з ідентичною країною походження - EU, ідентичного календарного та модельного року виготовлення-2018, з подібними технічними характеристиками (12902 см3, 390квт, 80 місць), який також ввозився з Польщі на умовах поставки FCA, мав пошкодження, та з урахуванням обсягу партії товару (1 шт). Рівень митної вартості становить - 172500,3299 євро за шт. (МД від 01.02.2024 №UA209180/2024/008417).
Крім того, Митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2024/001091, відповідно до якої відмовлено у митному оформленні товарів у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у статті 53 МК.
В подальшому, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД від 12.10.2024 №24UA205050040192U8 з застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК. 
Не погоджуючись із прийнятим Митницею Рішенням позивач звернувся із даним позовом до суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 49 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 51 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частинами першою третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. 
Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Як передбачено частинами другою-третьою статті 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частинами першою-третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини першої статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. 
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року у справі №804/5445/17, від 31 березня 2020 року у справі №809/1858/16, від 15 лютого 2022 року у справі №826/12901/17.
Згідно з частинами першою, другою статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Згідно із частиною другою статті 58 МК метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом.
Частинами четвертою-п`ятою статті 58 МК встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
За приписами частин першої, другої статті 64 МК у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Як уже було зазначено вище, як і до митного оформлення, так і до суду першої інстанції позивач надав документи що передбачені статтею 53 МК, які підтверджують задекларовану митну вартість товару, а саме: : Інвойс, Автотранспортна накладна, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AT0068910 від 31.10.2024; Свідоцтво, Довідка, Висновок, Контракт, Специфікація, фото від 06.11.2024, копія МДВ.
Додатково на вимогу митного органу позивачем було надано, зокрема: курси валют від 18.09.2024 №182/A/NBP/2024; переклад Довідки; копію платіжної інструкції в іноземній валюті (щодо оплати транспортних послуг) від 07.11.2024 №38; Контракт; Заявку; рахунок на оплату транспортних послуг від 06.11.2024 №VAT 08/11/2024; доповнення від 07.11.2024 №1 до Специфікації. 
З огляду на це, необхідно зауважити, що в порядку частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості.
Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27 березня 2020 роу (справа №540/2605/18), від 6 травня 2020 року (справа №140/1713/19), від 21 жовтня 2021 року (справа №420/4820/19).
В оскаржуваному рішенні відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що розбіжності, про які зазначено у рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.
З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: «Автобус туристичний, що був у використанні, має наявні пошкодження: система опалення, кондиціювання, система освітлення, пошкодження панелів приборів, задній бампер, кришка багажного відділення, склопакети, сидіння, покриття підлоги та внутрішня оббивка бортів, стелі, передня решітка, лівий борт, ліхтарі камери відеонагляду та відтворення, внутрішні елементи живлення, аварійні люки марка згідно з довідником - VAN HOOL модель згідно з довідником - TDX27 ASTROMEGA - (кузов, шасі, рама) №YE2X27SD369D56470 - кількість сидячих місць враховуючи місце водія - 91 - призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування - тип двигуна - дизель - робочий об`єм циліндрів двигуна 12902 см.куб. - номер двигуна - невизначений - потужність - 375kw - колісна формула - 6x2 - календарний рік виготовлення - 2018 - модельний рік виготовлення – 2018, Країна виробництва - (ВЕ), Торгівельна марка "VAN HOOL".
При цьому позиція відповідача, викладена у спірному Рішенні полягає у тому, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності.
З приводу твердження відповідача про те, що продавець товару згідно з Контрактом продавець товару - SETTE GROUP Sp.z o.o. зареєстрований в Республіці Польща та поставка товару здійснюється з Республіки Польща, при цьому Свідоцтво видане в Бельгії та виписане на «DE DURME REIZEN BVBA», суд зазначає, що продавець та власник товару не повинен обов`язково бути однією і тією ж особою. Продавець, реалізуючи транспортний засіб, не зобов`язаний здійснювати його реєстрацію за собою, а наявність у продавця права продажу може бути обумовлено цивільно-правовими відносинами між безпосереднім власником транспортного засобу та продавцем.
З поданих декларантом документів (Контракту) зрозуміло, що продавцем є Компанія (Республіка Польща). Доказів перебування позивача у договірних відносинах з третіми особами, крім продавця, матеріали справи не містять.
Також чинним законодавством не передбачено обов`язку надання декларантом документів про походження товару в попередніх ланцюгах постачання продавця-експортера, що може становити комерційну таємницю, а питання щодо перевірки повноважень продавця на здійснення продажу транспортного засобу від імені його власників не входить до компетенції митного органу та не впливає на задекларовані та підтверджені відповідними документами числові значення митної вартості, з якої обраховуються та справляються митні платежі.
Більше того, як вірно зазначив суд першої інстанції, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не є документом в розумінні митного законодавства, який підтверджує митну вартість товару.
Оцінюючи доводи відповідача у частині наявності розбіжностей щодо вартості імпортованого товару у МДВ (213455 польських злотих) та в Інвойсі (50000 євро), апеляційний суд звертає увагу на те, що у МДВ зазначається статистична вартість товару, яка являє собою приблизну теоретичну вартість товарів у той час і в цьому місці, де вони залишають територію держави, включає (внутрішню) вартість товарів і транспортні та страхові витрати, понесені або розраховані від пункту відправлення транспорту до місця призначення, використовується виключно лише в країні експорту і жодним чином не впливає на формування складових митної вартості в країні імпорту. 
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що митна декларація країни відправлення не є обов`язковим документом, що передбачений частиною 2 статті 53 МК, який декларант має подати під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість саме імпортованого товару, яка підтверджується відповідними платіжними документом та Інвойсом.
При наданні оцінки доводам митного органу щодо неналежного підтвердження ТОВ вартості понесених транспортних витрат апеляційний суд враховує таке.
За приписами пункту 5 частини 10 статті 58 МК при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Апеляційний суд вважає за можливе врахувати висновки, що містяться у постанові Верховного Суду від 7 липня 2023 року у справі № 803/718/17, відповідно до яких якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
На підтвердження понесення витрат на транспортування товару ТОВ на вимогу Митниці додатково було надано копію платіжної інструкції в іноземній валюті (щодо оплати транспортних послуг) від 07.11.2024 №38; Контракт-1; Заявку; рахунок на оплату транспортних послуг від 06.11.2024 №VAT 08/11/2024; доповнення від 07.11.2024 №1 до Специфікації. 
Довідкою підтверджено, що вартість навантаження та страхування включено до митної вартості загальною сумою як складова витрат на транспортування.
Контрактом-1, який укладено між позивачем та фірмою «TOMALO TRANS SPOLKA Z OGRANICZON4 ODPOWIEDZIALNOSCI» (перевізник) передбачено, що замовник доручає, а перевізник зобов`язується виконувати перевезення вантажів найкоротшим маршрутом, відкритим для міжнародного автомобільного руху, забезпечити доставку вантажу. Замовником для здійснення конкретних перевезень подаються перевізнику факсом або електронною поштою заявки на перевезення вантажів. 
Згідно з умовами Заявки вартість транспортних послуг з надання перевезення автобуса VAN HOOL, vin № НОМЕР_1 становить 1100 євро без ПДВ, що також підтверджується відомостями, що зазначені в Довідці, де вказано, що вартість доставки автобуса VAN HOOL, vin № НОМЕР_1 за маршрутом Перемишль (Польща) – Луцьк (Україна) становить 1100 євро; вартість перевезення за межами України за маршрутом Перемишль (Польща) – Шегині (Україна) 100 євро, протяжність маршруту 16 км. Вартість транспортного страхування та навантаження на транспортний засіб включена у вартість транспортування. Розвантаження відбувається за рахунок клієнта.
Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за основним (першим) методом (ціною договору), чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані та підтверджують числові значення, зазначені в МД, у зв`язку із чим відповідач безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість та витребовував додаткові документи у декларанта, а у подальшому, у зв`язку із неподанням додаткових документів, прийняв оскаржуване Рішення.
Таким чином, Рішення відповідача є необґрунтованим та безпідставним, що має наслідком визнання його протиправними та скасування.
Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС. 

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. І. Мікула