справа №176/4327/25
провадження №2/176/420/26

РІШЕННЯ
Іменем України

21 січня 2026 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області
у складі: головуючої – судді Павловської І.А.,
за участі секретаря Ніколенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Жовті Води Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області, про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , через свого представника – адвоката Кузнєцову О.П., звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просять: - визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Багатир, Великоновосілківського району Донецької області, Україна, у віці 52 роки помер ОСОБА_3 .
Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з наступного майна: 
- земельної ділянки площею 3,9741 га кадастровий № 1421280800:01:001:0552, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області;
- житлового будинку з господарськими спорудами і побудовами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_3 не було складено заповіту.
Позивачі вказують, що ОСОБА_1 звернувся до Великоновосілківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , в той же час дружина спадкодавця ОСОБА_2 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини.
На підставі даних заяв 21.10.2006 року державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори Плаксіним С.В. було відкрито спадкову справу № 365 (номер в Спадковому реєстрі 40910176) на спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
21 жовтня 2006 року ОСОБА_1 звернувся до Великоновосілківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на його ім`я Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця.
Того ж дня, державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори Плаксіним С.В. було видано на ім`я ОСОБА_1 Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер 4416 (бланк ВЕС 440170).
07 листопада 2006 року на ім`я ОСОБА_1 було видано Свідоцтво про право на спадину за законом реєстровий №4597 від 07.11.2006 року (бланк ВЕІ039457).
Стосовно іншого майна, яке входило до спадкової маси і залишилося після смерті ОСОБА_3 , зокрема житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , то спадкоємцю нотаріусом було роз`яснено про відсутність у законодавстві обмежень за строком оформлення, тому тривалий час ОСОБА_1 не займався оформлення цього майна через брак коштів.
Окрім того, дружина спадкодавця ОСОБА_2 також мала намір подати до нотаріуса заяву про виділення їй частки на вказаний будинок, проте через відсутність коштів, теж відклала вирішення цього питання на більш пізніший час.
11 жовтня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулися до Мирноградської державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, кожному на 1/2 частку житлового будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, постановами нотаріуса від 11 жовтня 2025 року заявникам відмовлено у видачі свідоцтв, оскільки ними не надано оригіналу правовстановлюючого документа на майно.
Таким чином, дані обставини обмежують подальші дії позивачів, як спадкоємців, щодо оформлення права власності на зазначене нерухоме майно в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку з чим вони змушені звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2025 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження.
Позивачі у судове засідання не з`явилися. При цьому, їх представник – адвокат Кузнєцова О.П.надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та участі позивачів. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.
Представник відповідача Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. 
Оскільки сторони по справі у судове засідання не з`явилися, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Багатир, Великоновосілківського району Донецької області, Україна, у віці 52 роки помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 9. Після його смерті відкрилася спадщина.
Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 .
20 листопада 1976 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_3 та змінили дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_5 .
Так, судом встановлено, що відповідно до витягу з рішення зборів уповноважених колгоспниківя колгоспу імені Жданова Великоновосілківського района Донецької області від 07.03.1986 року протокол №2 «Про надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку» розглянувши заяву гр. ОСОБА_3 збори уповноважених колгоспників колгоспу імені Жданова вирішило: відповідно затвердженого проекту планування та забудови села Багатир та висновку районного архітектора, надати за рахунок земель вільного присадибного фонду земельну ділянку площею 0,07 га для будівництва житлового будинку гр. ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 ; просити виконком Багатирської сільської Ради народних депутатів погодити це рішення.
Рішенням Виконавчого комітету Багатирської сільської Ради народних депутатів від 09.07.1986 року №30 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на будівництво індивідуального житлового будинку»: погоджено рішення загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу імені Жданова від 07.03.1986 року №2 про надання гр. ОСОБА_3 0,07 га землі для будівництва житлового будинг я АДРЕСА_2 ; просити виконком Районної ради народних депутатів дозволити гр. ОСОБА_3 будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 ; попередити гр.. ОСОБА_3 про те, що до отримання будівельного паспорта та реєстрації його у виконкомі сільської Ради Народних депутатів починати буд-які будівельні роботи заборонено; після закінчення будівництва надати житловий будинок для приймання комісією, наданою виконкомом сільської Ради.
Згідно Рішення №283/3 виконавчого комітету Великоновосілківської районної ради Народних депутатів від 20.08.1986 року «Про дозвіл будівництва (перебудову) індивідуального житлового будинку»: надано дозвіл громадянину ОСОБА_3 на будівництво індивідуального житлового будинку на 2 кімнати, житловою площею 29,1 кв.м. та господарських будівель для особистого підсобного господарства в АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,07 гектарів, наданій рішенням загальних зборів членів колгоспу ім.. Жданова №2 від 07.03.1986 року; Зобов`язано громадянина ОСОБА_3 здійснювати забудову ділянки відповідно до Будівельного паспорта та завершити будівництво будинку до серпня 1989 року; Виконавчому комітету Багатирської сільської Ради народних депутатів встановити контроль за дотриманням в забудовником правил забудови та у разі виявлення фактів порушення притягнути його до відповідальності відповідно до законодавства; Громадянину ОСОБА_3 після введення нового житлового будинку знести старий у місячний термін.
Отже отримавши всі необхідні дозвільні документи ОСОБА_3 почав будівництво житлового будинку та господарських будівель і споруд. В 1988 фактично будівництво було завершено. Проте, через юридичну необізнаність, ОСОБА_3 так і не звернувся до уповноважених органів з метою введення в експлуатацію будинку та отриманням правовстановлюючого документу.
Відповідно до Технічного паспорта реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:8137-8574-0403-6978 на будинок садибного типу, розташованого по АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_6 станом на 17.02.2022 рік, житловий будинок позначений на плані літерою А побудований у 1988 році та має загальну площу 71,1 кв.м., з якої 37,1 - житлової та складається з: кухні, коридору, санвузла, кухні та трьох житлових кімнат, а також має прибудову, позначену на плані літерою а, та ганок позначений як al. Крім того, на земельній ділянці побудовані у 1988 році гараж (Б), огорожа (№1), ворота (№2).
Таким чином, оскільки житловий будинок був побудований ОСОБА_3 за час перебування у шлюбі із ОСОБА_2 , спільними зусиллями та коштами подружжя, вказаний об`єкт нерухомого майна є спільною сумісною власністю подружжя.
Відповіддю Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Великоновосілківської селищної ради Донецької області №08-28/671 від 08.07.2025 року повідомлено, що відповідно до даних реєстрової книги комунального підприємства «Великоновосілківське бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року за об`єктом нерухомого майна (житловий будинок) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - право власності не зареєстроване. 
Згідно інформаційної довідки № 434421659 від 07.07.2025 року право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 не зареєстровано.
Відповіддю Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області №01-25/1926 від 09.07.2025 року, наданої на запит адвоката Кузнєцової О.П. від 07.07.2025 року, повідомлено наступне. 
Відповідно до відомостей погосподарського обліку житловий будинок з по господарськими спорудами та побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 обліковується: 
1) книга №14 погосподарського обліку за період з 1986 року по 1990 рік, особні рахунок домогосподарства № НОМЕР_6 , з початку перезакладання книг цього періоду головою домогосподарства зазначений ОСОБА_3 ; 
2) книга № 35 погосподарського обліку за період з 1991 року по 1995 рік, особовий рахунок домогосподарства № НОМЕР_7 , з початку перезакладання книг цього періоду член домогосподарства, записаний першим, зазначений ОСОБА_3 ; 
3) книга № 5 погосподарського обліку за період з 1996 року по 2000 рік, особовий рахунок домогосподарства № НОМЕР_8 , з початку перезакладання книг цього періоду домогосподарства, записаний першим, значиться ОСОБА_3 ; 
4) книга №5 погосподарського обліку за період з 2001 року по 2005 рік, особовий рахунок домогосподарства № НОМЕР_9 , з початку перезакладання книг цього періоду член домогосподарства, записаний першим, значиться ОСОБА_3 ; 
5) книга №4 погосподарського обліку за період з 2006 року по 2010 рік, особовий рахунок домогосподарства № НОМЕР_10 , з початку перезакладання книг цього періоду член домогосподарства, записаний першим - голова домогосподарства зазначений ОСОБА_3 (помер а/з №9 від 07.03.2006); 
6) книга № 9 погосподарського обліку за період з 2011 року по 2015 рік, об`єкт господарського обліку № 0236-1, з початку перезакладання книг цього періоду головою домогосподарства зазначена ОСОБА_2 ; 
7) книга № 4 погосподарського обліку за період з 2016 року по теперішній час, об`єкт і господарського обліку №03-011, з початку пере закладання книг цього періоду член домогосподарства записаний першим (голова домогосподарства) зазначена ОСОБА_7 - власник.
На теперішній час, через обставини, що не залежать від позивачів, вони позбавлені можливості оформити спадщину та отримати свідоцтво про право власності на майно, окрім як у судовому порядку. Станом на день подання цього позову право власності на вказаний вище житловий будинок так і не оформлено за спадкоємцем та не виділено частку у спільному сумісному майні подружжі дружині спадкодавця ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
У ч. 1 ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.
Відповідно до частини першої та другої статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Як передбачено у підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно п.23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
В пункті п.3.3. роз`яснень, що містяться у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві.
Згідно з частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.
Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
До часу набрання чинності ЦК 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Державна реєстрація права на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністерства Юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18.02.2002 № 157/6445 з подальшими змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 за змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя не встиг належним чином оформити право власності на спадкове майно за адресою: АДРЕСА_1 , а спадкоємеці ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , є єдиними спадкоємцями цього спадкового майна за законом, які прийняла спадщину, однак оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку не мають можливості, у зв`язку з чим їх право підлягає захисту у судовому порядку.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 200, 223, 247, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 392, 1216, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області, про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , батька ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА