Справа № 712/1215/26
Провадження № 2/712/2128/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого- судді - Пироженко В.Д.
за участі секретаря – Каплі А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
У С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «ТАЛЛІОН ПЛЮС» (м. Чернігів, вул. Жабинського, 13, Чернігівської області) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Свої вимоги обгрунтовує тим, що 23.08.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 735874375 (далі кредитний договір), за умовами якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в сумі Кредитного ліміту у розмірі 27 000 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, строком до 22.09.2029. Дисконтний період 20 днів, з можливістю продовження та поновлення, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі щоденної процентної ставки 1,0 % річних. Договір кредитної лінії укладений в електронній формі, за допомогою ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора.
На виконання умов Договору грошові кошти надані позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки вказаної позичальником при укладенні договору № 4731-21хх-хххх-0909.
Загальна сума заборгованості відповідача становить 78 425 гривень, з яких : заборгованість по кредиту – 27 000 грн; заборгованість по процентам – 51 425 гривень
27.05.2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «ТАКЛЛІОН ПЛЮС» за договором факторингу № МВ-ТП/37 право вимоги, в тому числі і до відповідача.
Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 78 425 гривень, з яких: заборгованість по кредиту – 27 000 грн; заборгованість по процентам – 51 425 гривень, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 5 000 гривень.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.03.2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
04.02.2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву позивача в якій відповідач вважає позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. 23.08.2024 року та 24.09.2024 року між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» були укладені електронні договори, за якими він фактично отримав кошти на загальну суму 27 000 гривень. У період з вересня 2024 року по травень 2025 року ним здійснювалися регулярні платежі на користь кредитодавця загальною сумою 66 620 гривень. 31.05.2025 року ним було додатково сплачено 5 000 гривень. Таким чином, загальна сума фактично сплачених коштів складає 71 620 гривень, що суттєво перевищує суму отриманого кредиту. Тіло кредиту було погашено повністю, а зобов`язання за кредитним договором фактично виконане. Умови процентної ставки 1% на добу є кабальними, порушують баланс прав сторін та не можуть застосовуватися після фактичного погашення тіла кредиту. Позивачем не надано суду належного розрахунку заявленого до стягнення суми. Подані внутрішні таблиці не містять чіткого покрокового заліку здійснення ним платежів, не дозволяють перевірити правильність нарахувань. На момент виникнення зобов`язання діє воєнний стан. Він втратив роботу та клієнтів, що призвело до істотного погіршення його матеріального становища. Він здійснює догляд за інвалідом першої групи та сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини, що обмежує його фінансові можливості. Він сплатив фактично суму, яка перевищує втричі отриманий кредит. Просив в позові позивачу відмовити. 
06.04.2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача в якому позивач зазначає, що відповідач здійснив часткову оплату боргу кількома платежами на загальну суму 44 620 гривень. Відповідно до умов договору, а саме п.7.4 під час Дисконтного періоду проценти за договором сплачуються у першу чергу. Тому часткова оплата відповідача зараховувалася не на погашення тіла кредиту, а на погашення відсотків за користування кредитними коштами. Договір діє протягом 5 років, або до його дострокового розірвання. Кінцева дата повернення кредиту є 22.09.2029 року. Відповідач добровільно та розуміючи настання юридичних прав та обов`язків, оформлюючи Договір на сайті первісного кредитора, ознайомився із текстом договору та мав змогу ознайомитися з правилами та паспортом споживчого кредиту та інформацією, передбаченої ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Пунктом 8.3. Договору передбачено, що базова процентна ставка складає 1% в день від суми залишку кредиту, що становить 365 відсотків річних. При нарахуванні процентів, тобто від дати видачі траншу до 12.09.2024 року розрахунок витрат здійснюється за Дисконтною процентною ставкою 1% від суми кредиту за кожен день користування. Відповідач після закінчення дисконтного періоду свої зобов`язання не виконав, строк кредитування продовжувався, а тому нарахування відсотків відбувалося в межах строку користування кредитом до 17.10.2025 року включно.
Кредитний договір укладався 23.08.2024 року, в особливий період, та міг оцінювати свої можливості щодо виконання та рівень зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідача на скрутне матеріальне становище не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов`язання. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. 
У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.
Судом установлено, що 23.08.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 735874375 (далі кредитний договір), за умовами якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в сумі Кредитного ліміту у розмірі 27 000 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, строком до 22.09.2029. Дисконтний період 20 днів, з можливістю продовження та поновлення, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі щоденної процентної ставки 1,0 % річних. Договір кредитної лінії укладений в електронній формі, за допомогою ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора.
Відповідно до пунктів 14.1., 14.2. Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем з приводу укладення цього Договору в якості підписів Сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Під час виконання цього Договору, для цілей ініціювання отримання нових Траншів, Пролонгацій чи Поновлення Дисконтного періоду, що не є зміною істотних умов цього Договору, Позичальник здійснює авторизацію в Особистому кабінеті та ініціює отримання нових Траншів, Пролонгації чи Поновлень Дисконтного періоду в ІКС.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України.
Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19);від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження№ 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року справа № справа № 524/5556/19 (провадження № № 61-16243 св 20).
Відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - www.moneyveo.ua, надав всі необхідні дані для встановлення особи й оформлення договору, та шляхом використання одноразового ідентифікатора MEMD, підписав електронний Договір кредитної лінії № 735874375 від 23.08.2024, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що Договір кредитної лінії № 735874375 від 23.08.2024 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Отже, між сторонами правовідносини, що регулюються ЦК України, Законом України «Про електрону комерцію», Законом України «Про електронний цифровий підпис» та Законом України «Про споживче кредитування»
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало 23.08.2024 ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 27 000,00 гривень, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 хх-хххх-0909, номер якої зазначено при укладанні договору, та Довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо здійснення успішного переказу грошових коштів на рахунок отримувача.
Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні грошові кошти. Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим за останнім утворилась заборгованість.
Відповідач не оспорював фактів укладання Договору кредитної лінії № 735874375 від 23.08.2024, отримання кредитних коштів за даним договором в сумі 27 000 гривень.
Щодо наявності у ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до відповідача за спірним договором, суд зазначає наступне.
27.05.2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «ТАКЛЛІОН ПЛЮС» за договором факторингу № МВ-ТП/37 право вимоги, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги за кредитними договорами, зазначеними в реєстрі права вимоги.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.
Отже, до ТОВ «Таліон Плюс» відповідно до укладеного Договору факторингу МВ-ТП/37 № МВ-ТП/37 від 27.05.2025, перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 735874375 від 23.08..2024, 
Після отримання права вимоги до відповідача ОСОБА_1 , ТОВ «Таліон Плюс» в межах строку дії кредитного договору та у відповідності до його умов, здійснено нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом за період з 27.05.2025 по 18.10.2025.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 735874375 від 23.08.2024, станом на дату звернення до суду складає 78 425 гривень, з яких : заборгованість по кредиту – 27 000 грн; заборгованість по процентам – 51 425 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Суд бере до уваги, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Таліон Плюс», яке є правонаступником кредитодавця.
При цьому, позивач, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 78 425 гривень, тобто без урахування розміру нарахованої комісії та неустойки.
Відповідач в своєму відзиві посилався на те, що ним було сплачено, за період користування коштами з вересня 2024 року по травень 2025 року, на користь кредитодавця загальною сумою 66 620 гривень. 31.05.2025 року ним було додатково сплачено 5 000 гривень. Таким чином, загальна сума фактично сплачених коштів складає 71 620 гривень, що суттєво перевищує суму отриманого кредиту. Тіло кредиту, як зазначає відповідач, було погашено повністю, а зобов`язання за кредитним договором фактично виконане.
Відповідно до наданих розрахунків вбачається, що відповідач здійснив часткову оплату боргу кількома платежами на загальну суму 44 620 гривень. 
Відповідно до умов договору, а саме п.7.4 під час Дисконтного періоду проценти за договором сплачуються у першу чергу. Тому часткова оплата відповідача зараховувалася не на погашення тіла кредиту, а на погашення відсотків за користування кредитними коштами. 
Договір діє протягом 5 років, або до його дострокового розірвання. Кінцева дата повернення кредиту є 22.09.2029 року. 
Таким чином, відповідач оформлюючи Договір на сайті первісного кредитора, ознайомився із текстом договору та ознайомився з правилами та паспортом споживчого кредиту та інформацією, передбаченої ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 
Пунктом 8.3. Договору передбачено, що базова процентна ставка складає 1% в день від суми залишку кредиту, що становить 365 відсотків річних. При нарахуванні процентів, тобто від дати видачі траншу до 12.09.2024 року розрахунок витрат здійснюється за Дисконтною процентною ставкою 1% від суми кредиту за кожен день користування. 
Відповідач після закінчення дисконтного періоду свої зобов`язання не виконав, строк кредитування продовжувався, а тому нарахування відсотків відбувалося в межах строку користування кредитом до 17.10.2025 року включно.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором кредитної лінії № 735874375 від 23.08.2024, в межах позовних вимог, в розмірі 78 425 гривень, з яких: 27 000,00 гривень - заборгованість по кредиту; 51 425 гривень - заборгованість по процентам за користування кредиту.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлений позов базується на вимогах закону, є повністю обґрунтованим, а тому і підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України- визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, враховуючи, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та установлена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, суд приходить до висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 3 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2662,40 грн, які у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,10,12,76,141,263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 261,509,525,526,530,551,625,1050,1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (м. Чернігів, вул. Жабинського, 13, Чернігівської області,  код ЄДРПОУ 39700642) заборгованість за Кредитним договором № 735874375 від 23.08.2024 у розмірі 78 425 грн, судовий збір у розмірі 2662,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., а всього 84 087,40 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят гривень 40 коп).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 08.04.2026

Головуючий: 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (м. Чернігів, вул. Жабинського, 13, Чернігівської області,  код ЄДРПОУ 39700642). 
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 ).