ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
15.04.2026	Справа № 910/6047/25	

За позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю «Біомедінвест»	
до	Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України	
про	визнання недійсним та скасування пунктів рішення,	
Суддя Босий В.П.
секретар судового засідання Дупляченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:	Навроцький Д.М.;	
від відповідача:	Заді Нільда	

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біомедінвест» (далі - ТОВ «Біомедінвест») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Комітет/Відділення АМК/Відділення) про визнання недійсним та скасування пунктів рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання недійсними та скасування пунктів 1, 2 резолютивної частини рішення Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/21-р/к від 03.04.2025.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2025, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025, позов задоволено, визнано недійсним та скасовано пункт 1 та пункт 2 резолютивної частини рішення Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.04.2025 №60/21-р/к зі справи №394/60/64-рп/к.24. 
Постановою Верховного Суду від 22.01.2026 рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 у справі №910/6047/25 скасовано, справу №910/6047/25 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2026 справу №910/6047/25 передано для розгляду судді Босому В.П.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 справу №910/6047/25 прийнято до свого провадження суддею Босим В.П. та призначено підготовче засідання, сторонам у справі запропоновано надати письмові пояснення по суті спору з урахуванням постанови Верховного Суду від 22.01.2026 у справі №910/6047/25.
17.02.2026 до Господарського суду міста Києва від Комітету надійшли письмові пояснення, відповідно до яких відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі стверджуючи про відсутність в діях Комітету порушень норм діючого законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення.
06.03.2026 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Біомедінвест» надійшли пояснення по справі, в яких позивач наголосив на наявності підстав для визнання недійсними та скасування пунктів 1, 2 резолютивної частини рішення Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/21-р/к від 03.04.2025, позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.
В судовому засіданні 11.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.03.2026, проте, у зв`язку із заявленим позивачем клопотання про відкладення, судове засідання з розгляду справи по суті відкладено на 15.04.2026.
Представник позивача в судове засідання з`явився, надав пояснення по суті спору, позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання з`явилась, надала пояснення по суті спору, проти позову заперечила та просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В судовому засіданні 15.04.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням адміністративної колегії Відділення АМК від 18 квітня 2024 року №60/64-рп/к було розпочато розгляд справи №394/60/64-рп/к.24 за ознаками вчинення ТОВ «Біомедінвест» та ТОВ «Лабвелл» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі також - Закон №2210-III), у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів під час участі у процедурі закупівлі.
За результатами розгляду антимонопольної справи №394/60/64-рп/к.24 про порушення ТОВ «Біомедінвест» та ТОВ «Лабвелл» законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону №2210-III, Відділення АМК 03 квітня 2025 року прийняло рішення №60/21-р/к (далі - Рішення), відповідно до пунктів 1, 2 резолютивної частини якого:
1) визнано, що ТОВ «Біомедінвест» та ТОВ «Лабвелл» вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону №2210-III у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів під час участі у тендерній процедурі закупівлі за предметом «ДК 021:2015: 38430000-8 Детектори та аналізатори (НК 024:2019: 36223 Хемілюмінесцентний аналізатор імуноферментного аналізу (CLIA))», яка проводилась Комунальним некомерційним підприємством Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання Ковельської міської ради Волинської області (далі - Замовник), ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2020-01-02-000681-a (далі - Процедура закупівлі);
2) за порушення, яке викладене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, на ТОВ «Біомедінвест» накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.
У Рішенні Комітет встановив наступні обставини:
1) Замовником було проведено відкриті торги за предметом «ДК 021:2015: 38430000-8 Детектори та аналізатори (НК 024:2019: 36223 Хемілюмінесцентний аналізатор імуноферментного аналізу (CLIA))», за допомогою системи «Прозорро», ідентифікатор закупівлі в системі UA-2020-01-02-000681-a.
2) Процедура електронних торгів розпочалася 20 січня 2020 року об 11:15 год. та завершилася 20 січня 2020 року об 11:42 год. 
3) Учасники:
- ТОВ «Біомедінвест»; тендерна пропозиція подана 17 січня 2020 року о 14:21 год. та після проведення аукціону документи переможця були подані 24 січня 2020 року о 12:10 год. та о 15:13 год.;
- Товариство з обмеженою відповідальністю «Ювіс» (далі - ТОВ «Ювіс»); тендерна пропозиція подана 16 січня 2020 року о 12:01 год.;
- Товариство з обмеженою відповідальністю «Лабвелл»; тендерна пропозиція завантажена 17 січня 2020 року о 16:03 год.
4) Із ТОВ «Біомедінвест» Замовник уклав Договір про закупівлю товарів за державні кошти від 04 лютого 2020 року №4-Т на суму 2 450 300,00 грн. з ПДВ.
5) ТОВ «Лабвелл» та ТОВ «Біомедінвест» були пов`язані між собою через фізичних осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (кінцеві бенефіціарні власники ТОВ «Лабвелл»), які перебували в родинних зв`язках з працівниками, що займали керівні посади у ТОВ «Біомедінвест» - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказане, на думку Відділення АМК, свідчить про наявний взаємозв`язок між ТОВ «Лабвелл» та ТОВ «Біомедінвест», що передбачає наявність умов для обміну інформацією між ними щодо господарської діяльності та фінансової спроможності ТОВ «Біомедінвест» та ТОВ «Лабвелл», а також свідчить про те, що під час підготовки та участі вказаних суб`єктів господарювання в процедурі закупівлі, ці особи обмінювалися інформацією та узгоджували свої дії.
6) У період з 14 листопада 2017 року до 25 березня 2020 року, в тому числі у період проведення процедури закупівлі, між ТОВ «Лабвелл» та ТОВ «Біомедінвест» існували сталі господарські відносини у вигляді купівлі / продажу товарів медичного призначення та надання послуг з технічного обслуговування медичного обладнання, що свідчить про сталу співпрацю на одному ринку між цими особами. Також результати показників фінансово-господарських відносин ТОВ «Лабвелл» та ТОВ «Біомедінвест» підтверджують тривалі та сталі господарські відносини між цими особами (у період до проведення, під час проведення та після проведення торгів), що призводить до позиціонування цих суб`єктів господарювання не як конкурентів, а як партнерів.
7) Використання ТОВ «Лабвелл» та ТОВ «Біомедінвест» (які фактично здійснювали господарську діяльність за різними адресами місцезнаходження) однієї і тієї ж IP-адреси для здійснення керування банківськими рахунками та подання фінансової звітності, зокрема в одні дні та близькі проміжки часу, з якої ТОВ «Біомедінвест» входило в аукціон, завантажувало свою тендерну пропозицію, та яка була виділена останньому в користування на підставі укладеного з Інтернет-провайдером договору про надання послуг за місцем реєстрації, а також використання ТОВ «Лабвелл» цієї ж IP-адреси для входу на свою електронну поштову скриньку.
8) Використання ТОВ «Лабвелл» та ТОВ «Біомедінвест» одного програмного забезпечення під час керування своїми банківськими рахунками, з урахуванням вчинення таких дій з використанням спільної ІР-адреси, що надана в користування ТОВ «Біомедінвест».
9) Перехід працівників від ТОВ «Біомедінвест» до ТОВ «Лабвелл» (у сукупності з іншими обставинами справи) свідчить про наявність умов для обміну інформацією між цими особами.
10) Укладення ТОВ «Лабвелл» та ТОВ «Біомедінвест» договорів з одними і тими ж фізичними особами - підприємцями свідчить про обмін інформацією між цими юридичними особами, у тому числі у період проведення процедури закупівлі.
11) Попри витрачені матеріальні (оплата за послуги електронного майданчика), часові, людські та інші ресурси, поведінка ТОВ «Лабвелл» та ТОВ «Біомедінвест» під час участі у Процедурі закупівлі, яка полягала у відсутності змагальності між ними, за умови наявності економічної можливості для зниження цінових пропозицій, свідчить про заміну конкуренції у вказаних торгах на координацію дій ТОВ «Лабвелл» та ТОВ «Біомедінвест».
12) Наявність між ТОВ «Лабвелл» та ТОВ «Біомедінвест» синхронності дій у часі під час завантаження тендерних пропозицій.
Обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зводяться до того, що спірне рішення є незаконним, необґрунтованим, а висновки, які містяться в рішенні здійснено внаслідок неповного з`ясування обставин справи, а обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими, не доведені.
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, Комітет зазначав, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв у межах своїх повноважень, а також у порядку та спосіб, встановлений законом; висновки, викладені у Рішенні, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими; Комітетом надано належну оцінку обставинам справи та прийнято законне і обґрунтоване рішення про встановлення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та про притягнення позивача як порушника до визначеної Законом відповідальності.
Оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийнявши до уваги висновки Верховного Суду викладені у постанові від 22.01.2026 у даній справі, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» від 26.11.1993 №3659-ХІІ (далі по тексту - Закон №3659-ХІІ) Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.
Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.
Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, уповноважених з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.
Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині:
1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;
2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій;
3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції;
4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції;
5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері публічних закупівель;
6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції (стаття 3 Закону №3659-ХІІ). 
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 вказаного Закону у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.
У Рішенні Відділення вказує, що у період проведення процедури закупівлі засновниками (учасниками) ТОВ «Лабвелл» були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
За результатами аналізу інформації наданої Департаментом з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Пенсійного фонду України, листом від 21.11.2024 №2800-060203-5/71781 (вх. № 60-01/2196кі від 21.11.2024) та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 30.06.2020 №2600-0604-5/85560 (вх. №60-01/861кі від 14.07.2020) Відділенням встановлено, що у період з 01.03.2019 до 01.04.2020, в тому числі у період проведення процедури закупівлі, з ТОВ «Біомедінвест», зокрема, перебували в трудових відносинах на керівних посадах наступні особи:
- ОСОБА_1 - заступник директора з розвитку бізнесу відділу адміністративного управління;
- ОСОБА_2 - начальник адміністративного відділу.
Разом з тим, ОСОБА_3. є сином ОСОБА_1., а ОСОБА_4. є дружиною ОСОБА_2 (п. 30 Рішення № 60/21-р/к).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» пов`язаними особами є юридичні та/або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність, у тому числі спільно або узгоджено чинять вплив на господарську діяльність суб`єкта господарювання.
Зокрема, пов`язаними фізичними особами вважаються такі, які є подружжям, батьками та дітьми, братами та (або) сестрами. Можливість однієї чи більше пов`язаних юридичних та/або фізичних осіб чинити вирішальний вплив - спосіб відносин між суб`єктами господарювання, що характеризується відсутністю в особи, стосовно якої здійснюється вплив, здатності завжди незалежно визначати свою господарську поведінку на ринку.
Суд відзначає, що аналіз конкурентної поведінки учасників охоплює не лише момент подачі пропозиції чи оголошення торгів, а й весь підготовчий період, протягом якого відбувається обговорення участі, аналіз документації та формування цінової пропозиції. Особа, яка займала одну з керівних посад (в період проведення Торгів) могла впливати на підготовку до участі до моменту звільнення, особливо з урахування родинного зв`язку з представником іншого товариства (конкурента). 
В даному випадку, наявність родинних зв`язків такої посадової особа та одного з засновників конкурента, надає можливість доступу до внутрішньої інформації товариства та можливість попереднього узгодження поведінки учасників.
Крім того, сам факт зв`язків вже є достатнім для встановлення наявності умов для обміну інформацією, що свідчить про потенційну можливість узгодженої поведінки.
Безперечно, сама по собі вказана потенційна можливість узгодженої поведінки ще не свідчить про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проте в сукупності з іншими встановленими обставинами може бути обґрунтованою підставою для таких висновків.
Отже, щодо господарських відносин між учасниками, суд зазначає наступне.
Відділенням встановлено, що у період з 14.11.2017 до 25.03.2020, в тому числі у період проведення Процедури закупівлі, між ТОВ «Біомедінвест» та ТОВ «ЛАБВЕЛЛ» існували сталі господарські відносини у вигляді купівлі / продажу товарів медичного призначення та надання послуг з технічного обслуговування медичного обладнання, що свідчить про обмін інформацією між учасниками.
У п. 35 Рішення наведено таблицю 3 з переліком договорів та контрагентів із зазначенням дат їх укладення, дат поставок та ціни товару.
Таким чином, між Відповідачами існували господарські відносини у вигляді оплати за товар, в тому числі під час проведення процедури закупівлі, що є підставою для висновку про позиціонування цих суб`єктів господарювання не як конкурентів, а як партнерів.
Законодавство України не забороняє суб`єктам господарювання, що беруть участь в одній процедурі закупівлі мати господарські договірні відносини між собою, зокрема укладати договори одне з одним, однак такі відносини свідчать про наявність умов для обміну інформацією між Відповідачами, зокрема і щодо участі в Процедурі закупівлі, а в сукупності з іншими доказами наявні підстави для висновку щодо узгодженої поведінки під час участі в Торгах.
Стосовно обставин використання учасниками однієї і тієї ж ІР-адреси необхідно звернути увагу на таке.
Відповідно до п. 47 Рішення, учасники для участі в процедурі закупівлі подавали свої тендерні пропозиції з електронного майданчика «Держзакупівлі.Онлайн» та ТОВ «Біомедінвест» заходило з ІР-адреси НОМЕР_1 .
За результатами аналізу інформації, наданої АТ «ОТП БАНК» та АТ «ПІРЕУС БАНК» Відділенням встановлено, що у період з 01.03.2019 по 01.07.2020, у тому числі в період проведення процедури закупівлі, учасники здійснювали керування своїми банківськими рахунками з використанням ІР-адреси НОМЕР_1 , зокрема в одні дні та близькі проміжки часу.
Відповідно до інформації, що була надана ТОВ «Фрінет» листом від 26.08.2020 №510/10 (вх. №60-01/3196 від 01.09.2020) та ТОВ «Біомедінвест» листом №60-01/3782, ІР-адреса НОМЕР_1 з 17.12.2008 по день надання відповіді, закріплена за абонентом: ТОВ «Біомедінвест» на підставі договору від 17.12.2008 №00013813. Адреса надання послуг: м. Київ, вул. Драгомирова (Андрія Верхогляда), буд. 4, оф. 122, 125 (місцезнаходження ТОВ «Біомедінвест») за місцем його знаходження, свідчить про обмін інформацією між Відповідачами та не пояснюється об`єктивними чинниками.
Наявність двох фактів спільного використання в кабінетах АТ «ОТП БАНК»: 14.01.2020 10:56 14.01.2020 10:35-10:37 29.01.2020 29.01.2020 та трьох фактів спільного використання в кабінетах АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» для доступу до системи є достатньою підставою для висновків, що учасники перебувають в тому самому приміщенні, користуються одним пристроєм або мережею, координують свої дії, оскільки знають, хто і коли подає документи.
Такі факти є обставиною, що підтверджує факт погодженості дій між Учасниками під час участі у Торгах. 
Так само, щодо наданої ГУ ДПС у м. Києві листом від 08.07.2020 №15456/9/26-15-02-06-19 (вх. № 60-01/872кі від 14.07.2020) інформації, навіть один факт співпадіння ІР-адреси, 17.12.2019, за більш ніж два тижні до оголошення Процедури закупівлі, свідчить про наявність умов для обміну інформацією. 
Отже, Відділенням було досліджено питання використання та підстав користування однієї ІР-адреси обома Учасниками у період проведення Процедури закупівлі, та доведено, що ТОВ «ЛАБВЕЛЛ» та ТОВ «Біомедінвест» використовували одну і ту ж ІР-адресу під час керування банківськими рахунками та під час подання фінансової звітності, яка була надана в користування одному з них - ТОВ «Біомедінвест». 
Таким чином, Комітет дійшов обґрунтованих висновків щодо наявності умов для обміну інформації між Учасниками, про що свідчить спільне використання однієї ІР-адреси під час здійснення Відповідачами господарської діяльності, а отже наявності доступу до інформації про господарську діяльність один одного у період проведення та під час підготовки до участі в Процедури закупівлі.
Щодо використання учасниками одного програмного забезпечення під час входу з однієї і тієї ж ІР-адреси судом встановлено наступне.
У п. 59 Рішення наведено таблицю 9 та таблицю 10 з переліком одночасних входів учасників до інтернет банкіннгу «АТ «ОТП БАНК» та АТ «ПІРЕУС БАНК», а також використане для таких входів програмне забезпечення.
Таблиці 9-10 охоплюють період з 05.03.2019 по 27.02.2020. Безпосередньо період торгів - місяць з оголошення по укладення договору за результатами Процедури закупівлі. Рішення АМК містить:
- 2 факти в кабінетах АТ «ОТП БАНК» - 17.12.2019 та 14.01.2020;
- 3 факти в кабінетах AT «ПІРЕУС БАНК МКБ» - 14.01.2020, 23.01.2020, 28.01.2020 та 29.01.2020.
Використання Учасниками одного програмного забезпечення, зокрема при вході до системи з однієї й тієї ж IP-адреси, не може розглядатися як звичайна організаційна практика або технічна випадковість, особливо якщо ці дії систематично збігаються та повторюються.
Вказані обставини є ознакою координації дій між ТОВ «Біомедінвест» та ТОВ «Лабвелл», що суперечить принципам добросовісної конкуренції, а сумісне використання одного програмного забезпечення (у т.ч. з однаковими параметрами доступу) є свідченням узгоджених дій.
Виявлені Комітетом повторювані входи в електронні кабінети банків АТ «ОТП БАНК» та АТ «ПРЕУС БАНК МКБ» з однієї IP-адреси, через одне програмне забезпечення - у поєднанні з фактами схожості дій та часу входу - є сукупністю ознак, які можуть свідчити про антиконкурентну поведінку. Таким чином, використання Учасниками одного програмного забезпечення під час керування своїми банківськими рахунками, з урахуванням вчинення таких дій з використанням спільної ІР-адреси, що надана в користування одному з Учасників, не може бути пояснено об`єктивними чинниками та / або простим збігом обставин, отже свідчить про наявність умов для обміну інформацією між Відповідачами до проведення, у період проведення та після проведення Процедури закупівлі.
Стосовно встановлених фактів переходу працівників між учасниками варто відзначити наступне.
У таблиці 11 мова йде про ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які в різні періоди займали посади в ТОВ «Біомедінвест» та ТОВ «ЛАБВЕЛЛ».
Перехід вказаних працівників відбувався в різні періоди, але встановленим фактом є працевлаштування ОСОБА_6 на наступний день у штаті ТОВ «Біомедінвест» після звільнення, який перебував у трудових відносинах з ТОВ «Лабвелл» та, в свою чергу, працевлаштування ОСОБА_5 на наступний день у штаті ТОВ «Лабвелл» після звільнення, яка перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Біомедінвест».
Також, відповідно до інформації, наданої ДПЦРЦТЦ Пенсійного фонду України листом №60-01/2196кі та листом №60-01/279кі, ГУ ПФУ у м. Києві листом №60-01/861кі та ГУ ДПС у м. Києві листом №60-01/2230кі, між ТОВ «Біомедінвест» та ТОВ «Лабвелл» у 2019 та 2020 роках, відбувався перехід працівників.
Вказані обставини, в сукупності із іншими встановленими фактами, не можуть бути збігом обставин, та дають підстави для висновку про обізнаність Відповідачів з діяльністю один одного, можливість доступу до інформації один одного та обміну інформацією між ними щодо господарської діяльності один одного.
Щодо укладення договорів з одними і тими ж суб`єктами господарювання, як вбачається із п. 69 Рішення, за результатами аналізу інформації наданої ГУ ДПС у м. Києві листом №60-01/872кі та листом від 21.11.2024 №34713/5/26-15-12-07-03, Відділенням встановлено, що у період з 01.03.2019 по 01.06.2020, у тому числі у період проведення процедури закупівлі, від ТОВ «Біомедінвест» та ТОВ «ЛАБВЕЛЛ» отримували дохід як фізичні особи-підприємці за кодом 157 (дохід, виплачений самозайнятій особі) одні й ті ж суб`єкти господарювання:
- ОСОБА_7 (4 квартал 2019 - 1 квартал 2020);
- Ширяєв Кирило Вікторович (1 квартал 2019 - 1 квартал 2020).
Вказаними особами надавались митно-брокерські послуги ТОВ «Біомедінвест» та ТОВ «ЛАБВЕЛЛ».
ФОП Ширяев Кирило Вікторович повідомив Відділення листом б/д б/н (вх. №60- 01/159 від 17.01.2025), що між ним та учасниками було укладено договори від 12.01.2015 №1/01-15 ТОВ «Біомедінвест» та від 28.08.2017 №2/08-17 з ТОВ «ЛАБВЕЛЛ».
Суд констатує, що в умовах справжньої конкуренції суб`єкти господарювання, які позиціонують себе як конкуренти один щодо одного, будуть уникати ситуацій щодо залучення однієї особи на митно-брокерські послуги, оскільки така особа володіє інформацією, у тому щодо комерційної таємниці, а за матеріальні або інші вигоди може вдатися до її розголошення, що завдасть шкоди суб`єкту господарювання або надасть неправомірних переваг у конкуренції суб`єкту господарювання, в інтересах якого ця інформація збиралась.
Враховуючи, що в межах справи брокер надавав послуги одразу кільком учасникам торгів, ця обставина була обґрунтовано врахована Відділенням як одна з можливих ознак узгоджених дій.
Наведені обставини підтверджують існування взаємозв`язку між ТОВ «Біомедінвест» та ТОВ «ЛАБВЕЛЛ», що може свідчити про єдність економічних інтересів та потенційне усунення конкуренції між зазначеними суб`єктами господарювання під час проведення процедури закупівлі.
Комітетом досліджена економічна поведінка учасників та у Рішенні зроблено висновок, що попри витрачені матеріали (оплата за послуги електронного майданчика), часові, людські та інші ресурси, поведінка учасників під час участі в процедурі закупівлі, яка полягала у відсутності змагальності між ними за умови наявності економічної можливості для зниження цінових пропозицій, свідчить про заміну конкуренції у вказаних торгах на координацію дій учасників.
Як і стверджується Комітетом жодних арифметичних розрахунків, оцінки коректності розрахунків, створених Учасниками під час формування ними своїх тендерних пропозицій, Відділення не здійснювало. 
У свою чергу законодавство про захист економічної конкуренції не покладає обов`язок на органи Комітету здійснювати аналіз цінових пропозицій учасників торгів на предмет їх обґрунтованості в частині власних розрахунків.
Разом з тим, пропонування Учасниками у своїх тендерних пропозиціях різних товарів з різним очікуваним прибутком не спростовує факту вчинення ними антиконкурентних узгоджених дій.
Предметом доведення у справі №394/60/64-рп/к.24 не було обґрунтованість цінових пропозицій ТОВ «Лабвелл» та ТОВ «Біомедінвест», відповідність технічних характеристик, дослідження інших запропонованих товарів тощо. Встановленню підлягало обмін або намір обмінятися такою інформацією між Учасниками, наслідком чого є відсутність змагальності між ними, за умови наявності економічної можливості для зниження цінових пропозицій, що свідчить про заміну конкуренції у Торгах на координацію дій Учасників.
Змагальність під час аукціонів забезпечується не наявністю інших учасників, окрім Учасників у справах, а таємністю інформації між Відповідачами та її забезпечення кожним учасником щодо своєї пропозиції. З огляду на зміст статей 1, 5, 6 Закону №2210 змагальність учасників аукціону передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією, що не було дотримано відповідачами.
В частинні встановлених Відділенням обставин синхронності дій у часі під час завантаження тендерних пропозицій суд відзначає наступне.
Відділення вказує, що під час участі у процедурі закупівлі учасники завантажували свої тендерні пропозиції / частини своїх пропозицій в один день (17.01.2020) із невеликим часовим інтервалом, при умові, що час на подання тендерних пропозицій був з 02.01.2020 до 18.01.2020. Незважаючи на це, ТОВ «Біомедінвест» та ТОВ «ЛАБВЕЛЛ» розмістили свої пропозиції в перед останній день строку подання тендерних пропозицій (17.01.2020).
В свою чергу, третій учасник, ТОВ «Ювіс» - завантажило свою тендерну пропозицію 16.01.2020 о 12:01, тобто із понад добовою різницею у часі із іншими учасниками.
Така синхронність дій Учасників у часі під час завантаження тендерних пропозицій, у поєднанні з іншими встановленими обставинами в їх сукупності, вказує на погоджені спільні дії під час участі у Процедурі закупівлі, та свідчить про спільну участь ТОВ «Біомедінвест» та ТОВ «Лабвелл» під час участі у вказаних торгах.
Для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов`язковим фактичне настання наслідків у формі, відповідно, недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема, через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту погодження конкурентної поведінки, яка може мати негативний вплив на конкуренцію.
Таким чином, не можуть слугувати спростуванням відповідної кваліфікації недосягнення цілі позивачем та іншими учасниками в частині отримання перемоги.
Одночасно, встановлення належним чином співвідношення дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання з поведінкою інших учасників торгів, які насправді мали місце з урахуванням ряду інших беззаперечних обставин погодженості своїх дій, слугує належним обґрунтуванням вчинення порушення, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2210.
Таким чином, встановлені Комітетом в антимонопольній справі обставини у своїй сукупності свідчать, що учасники узгоджено здійснювали підготовку до участі у процедурі закупівлі.
Частиною 2 статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію. 
Згідно з пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.
Частиною першою статті 5 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання. Узгодженими діями є також створення суб`єкта господарювання, об`єднання, метою чи наслідком створення якого є координація конкурентної поведінки між суб`єктами господарювання, що створили зазначений суб`єкт господарювання, об`єднання, або між ними та новоствореним суб`єктом господарювання, або вступ до такого об`єднання, крім випадків, передбачених Законом України «Про медіа».
Тобто, як антиконкурентні узгоджені дії учасників торгів (не менше двох) можуть розглядатися дії та/або бездіяльність таких учасників, які прямо чи опосередковано свідчать про відмову таких учасників від самостійної участі в торгах та самостійного прийняття рішень щодо формування та зміни конкурсних (тендерних) пропозицій, у тому числі шляхом координації поведінки таких суб`єктів як на стадії підготовки пропозицій (узгодження цін та інших умов, спільна підготовка документів), так і на стадії безпосереднього проведення торгів. 
Крім того, для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов`язковим фактичне настання наслідків у формі недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема, через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків, оскільки достатнім є встановлення самого факту погодження конкурентної поведінки, яка може мати негативний вплив на конкуренцію. Негативним наслідком є сам факт спотворення результатів торгів (через узгодження поведінки конкурсантами).
Змагання при проведенні торгів забезпечується таємністю інформації; змагальність учасників процедури закупівлі з огляду на приписи статей 1, 5, 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з учасників та їх обов`язок готувати свої пропозиції конкурсних торгів окремо, без обміну інформацією; встановлені АМК обставини виключають таку змагальність, що свідчить про узгоджену поведінку позивача, яка й призвела до спотворення результатів торгів.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №924/978/17, від 11.09.2018 у справі №916/505/17, від 20.11.2018 у справі №910/22523/17.
При цьому, згідно з пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.
Знову ж таки, для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених не є обов`язковою умовою наявність негативних наслідків таких дій у вигляді завдання збитків, порушень прав та охоронюваних законом інтересів інших господарюючих суб`єктів чи споживачів, оскільки достатнім є встановлення самого факту погодження конкурентної поведінки, яка може мати негативний вплив на конкуренцію.
Таким чином, для визначення Комітетом порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчиненим достатнім є встановлення й доведення наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема шляхом обміну інформацією під час підготовки конкурсних пропозицій, що, у свою чергу, призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця аукціону.
Крім того, суд зазначає, що Закон України «Про захист економічної конкуренції» не містить обов`язкової вимоги щодо встановлення Комітетом ознак порушення у вигляді дослідження цін, що пропонуються учасниками торгів/аукціону при розгляді справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосується спотворення результатів торгів.
Між тим, суд зазначає, що процедури закупівлі/торги передбачають здійснення конкурентного відбору учасників з метою визначення переможця, тобто змагальність учасників процедур закупівель ґрунтується на тому, що кожен з них, не будучи обізнаним щодо змісту та ціни пропозицій інших учасників, пропонує кращі умови за найнижчими цінами.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції», при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про захист економічної конкуренції», особи, які беруть (брали) участь у справі, мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, знімати копії (фотокопії) з матеріалів справи та робити виписки (крім інформації з обмеженим доступом та інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи) - після одержання копії подання з попередніми висновками у справі (витягу з подання, що не містить інформації з обмеженим доступом та інформації, визначеної відповідним державним уповноваженим, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи); наводити докази, подавати клопотання, усні й письмові пояснення (заперечення), пропозиції щодо питань, які виносяться на експертизу; одержувати копії рішень у справі (витяги з них, крім інформації з обмеженим доступом, а також інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі); оскаржувати рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України у порядку, визначеному законом; користуватися послугами перекладача; інші права, передбачені законодавством про захист економічної конкуренції.
Частиною 1 ст. 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.
Статтею 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення.
Розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5, (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29 червня 1998 року №169- р) затверджено Порядок розгляду Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Згідно п. 1 розділу VIІІ Порядку розгляду заяв і справ, у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення, обґрунтування розміру штрафу та спростування заперечень, наданих особами, які беруть участь у справі, до подання з попередніми висновками у справі (у разі їх наявності).
Відтак, законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку доказів, які повинні бути зібрані органами Комітету під час розслідування справи про антиконкурентні узгоджені дії на торгах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.08.2019 у справі №910/12487/19.
Змагальність під час торгів забезпечується таємністю інформації. З огляду на зміст статей 1, 5, 6 Закону №2210 змагальність учасників процедури закупівлі передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією.
Близька за змістом правова позиція висловлена у низці постанов Верховного Суду, в тому числі в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №924/381/17, від 12.06.2018 у справі №922/5616/15, від 18.10.2018 у справі №916/3214/17, від 18.12.2018 у справі №922/5617/15, від 05.03.2020 у справі №924/552/19, від 11.06.2020 у справі №910/10212/19, від 22.10.2019 у справі №910/2988/18, від 05.08.2018 у справі №922/2513/18, від 07.11.2019 у справі №914/1696/18, від 02.07.2020 у справі №927/741/19.
Крім того, відповідно до висновків викладених у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №910/13306/18 господарські суди у розгляді справ про оскарження рішення Антимонопольного комітету України мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України правових норм у розгляді антимонопольної справи, повноту з`ясування обставин, які мають значення для справи; доведення АМК обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; відповідність висновків, викладених у Рішенні АМК, обставинам справи. Водночас суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції та самостійно встановлювати, зокрема, обставини інкримінованого порушення, збирати докази, що відноситься до дискреційних повноважень органів Антимонопольного комітету України під час розгляду антимонопольної справи.
При цьому, суд зазначає, що Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що Закон №2210-III не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від «спільної домовленості разом брати участь у торгах з метою усунення конкуренції». Цілком зрозуміло, що така «домовленість» навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів. А тому, питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 Господарського процесуального кодексу України. 
Близький за змістом висновок викладений Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 у справі №914/1696/18, від 13.08.2019 у справі №916/2670/18, від 05.08.2019 у справі №922/2513/18, в ухвалі Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №923/330/19.
Також суд враховує правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18 про те, що: «Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування у справі, який може змінюватися в процесі її розгляду».
Законодавство України не забороняє суб`єктам господарювання, що приймають участь в одній процедурі закупівлі мати господарські договірні відносини між собою, зокрема укладати договори одне з одним, проте наявність економічних відносин між Учасниками в період до та під час проведення Процедур закупівель свідчить про наявність фінансової підтримки одне одного та заінтересованості в здійсненні підприємницької діяльності на одному ринку конкурентом.
З огляду на вищезазначене, суд зазначає, що відповідачі в антимонопольній справі під час підготовки пропозицій для участі у Торгах діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою, що є обов`язковою умовою участі у конкурентних процедурах закупівель відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі».
Узгодивши свою поведінку та свої тендерні пропозиції, відповідачі в антимонопольній справі тим самим усунули конкуренцію та змагальність між собою, а отже спотворили результат проведених Торгів, порушивши право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, а відтак, вчинили антиконкурентні узгоджені дії, заборонені Законом України «Про захист економічної конкуренції».
Таким чином, з огляду на положення чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що Комітет в оскаржуваному рішенні дійшов обґрунтованих висновків, що, зокрема Товариство з обмеженою відповідальністю «Біомедінвест» вчинило порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у тендерній процедурі закупівлі за предметом «ДК 021:2015: 38430000-8 Детектори та аналізатори (НК 024:2019: 36223 Хемілюмінесцентний аналізатор імуноферментного аналізу (CLIA))», яка проводилась Комунальним некомерційним підприємством Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання Ковельської міської ради Волинської області (далі - Замовник), ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2020-01-02-000681-a.
Стосовно строку давності притягнення до відповідальності суд відзначає, що згідно з частинами першою і другою статті 35 Закону №2210-III розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи АМК: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.
Відповідно до частин першої, другої статті 42 Закону №2210-III суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
З наведених норм убачається, що строк давності притягнення до відповідальності за узгоджені дії становить п`ять років. Перебіг цього строку починається з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Закінчується перебіг зазначеного строку прийняттям органами АМК рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. При цьому, на час розгляду органами АМК такої справи перебіг строку давності зупиняється. Отже, час розгляду органами АМК справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції до визначеного частиною першою статті 42 Закону №2210-III строку давності притягнення до відповідальності не включається.
В даному випадку, розгляд органами АМК справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції тривав з 18 квітня 2024 року до 03 квітня 2025 року, на який перебіг строку давності притягнення до відповідальності зупинявся, а відтак Комітетом дотримано строк притягнення до відповідальності позивача.
При цьому, посилання судів на висновки Верховного Суду, викладені у постановах у справах № 910/19008/21, № 910/19061/23, № 916/5677/23, № 910/2206/24, є необґрунтованими. У зазначених справах суди застосовували норми Закону №2210-III в редакції до 01 січня 2024 року, якими не встановлювався строк розгляду АМК справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, при цьому у наведених справах такий строк тривав надто довго, від 6 до 9 років, що не відповідало принципу належного урядування та створювало для позивачів надмірний тягар. Проте у цій справі розгляд Відділенням АМК справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції тривав менше одного року (з 18 квітня 2024 року до 03 квітня 2025 року), що відповідає строкам, встановленим статтею 371 Закону №2210-III, яка почала діяти з 01 січня 2024 року. Отже, висновки Верховного Суду у справах №910/19008/21, №910/19061/23, №916/5677/23, №910/2206/24 були сформовані за іншого правового регулювання та інших фактичних обставин, що виключає можливість їх врахування при розгляді цієї справи.
Статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.
Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.
Перевіривши юридичну оцінку обставин справи Комітету та повноту їх встановлення в оскаржуваному Рішенні, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимоги Закону України «Про захист економічної конкуренції», Порядку розгляду Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, який затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5, у зв`язку з чим всебічно, повно і об`єктивно розглянуто обставини справи, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.
Суд зазначає, що при розгляді антимонопольної справи Комітетом повністю з`ясовано та доведено належними доказами обставини, які мають значення для справи, висновки у повній мірі відповідають обставинам справи, ним не було порушено або неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За таких обставин, викладені в оскаржуваному Рішенні висновки відповідача відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права, є законними та обґрунтованими.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню та у задоволенні позову слід відмовити з викладених обставин.
Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.
Керуючись статтями 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Біомедінвест» відмовити повністю.
2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.04.2026.

Суддя В.П. Босий