Справа № 560/16317/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

06 березня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення №222030022311 від 11.07.2025, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до його страхового стажу періоди роботи з 06.10.1982 по 21.07.1983, з 10.10.1983 по 18.04.1984, з 14.05.1984 по 15.01.1985, з 05.06.1985 по 23.12.1985, з 22.04.1986 по 30.04.1987, з 03.06.1991 по 03.01.1997, зобов`язати призначити пенсію за віком з 03.07.2025. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач протиправно не зарахував йому до страхового стажу для призначення пенсії відповідні періоди роботи попри те, що вони належним чином підтверджуються наданими документами, зокрема записами трудової книжки, та іншими. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відзив по справі не подало. 
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 26 Закону №1058-IV встановлені умови призначення пенсії за віком. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного стажу, визначеного у статті 26 Закону № 1058-IV.
Відповідно до ч. 3 статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі також - Порядок №637).
Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з приписів Порядку № 637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.
Згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції № 58, у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
Водночас, працівник не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно. Більше того, окремі недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо вони мають місце, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу. Трудовим законодавством України не передбачено можливості працівнику здійснювати контроль за правильністю ведення обліку та заповнення роботодавцем трудової книжки, тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування до страхового стажу відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке. 
Судом встановлено, що 15.06.2025 ОСОБА_1 виповнилось 65 років 
03.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 11.07.2025 за №222030022311 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 15 років. Визнаний пенсійним органом страховий стаж для визначення права на пенсію за віком становить 9 років 9 місяців 23 дні.
Із тексту спірного рішення встановлено, що за результатами розгляду документів не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 02.08.1979, а саме:
- з 06.10.1982 по 21.07.1983, оскільки запис про звільнення засвідчено не чіткою печаткою;
- з 10.10.1983 по 18.04.1984, оскільки в заяві про призначення пенсії не зазначено, що особа не може документально підтвердити нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначений період відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2025 №562;
- з 14.05.1984 по 15.01.1985, оскільки наявна розбіжність між датою звільнення з роботи (15.01.1985) та датою наказу (18.02.1985) та в заяві про призначення пенсії не зазначено, що особа не може документально підтвердити нездійснення іншою державою пенсійних виплат за вказаний період відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2025 №562;
- з 05.06.1985 по 23.12.1985, оскільки в записі про звільнення з роботи відсутня дата наказу та в заяві про призначення пенсії не зазначено, що особа не може документально підтвердити нездійснення іншою державою пенсійних виплат за вказаний період відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2025 №562;
- період роботи в колгоспі з 22.04.1986 по 30.04.1987, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум та час роботи за фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні), в записі про прийняття в члени колгоспу наявне виправлення в даті протоколу;
- з 03.06.1991 по 03.01.1997 згідно з трудовою книжкою колгоспника від 24.02.1997 НОМЕР_2 , оскільки запис про звільнення з роботи засвідчено не чіткою печаткою. 
Із змісту записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 02.08.1979, яка належить ОСОБА_1 , встановлено таке:
- з 06.10.1982 по 21.07.1983 працював водієм 3 класу;
- з 10.10.1983 по 03.02.1984 працював водієм лісовозної машини МАЗ-509;
- з 14.05.1984 по 15.01.1985 працював доставщиком кріпильних матеріалів у шахту 3-го розряду підземної дільниці рудника;
- з 05.06.1985 по 23.12.1985 працював рульовим мотористом;
- з 22.04.1986 по 30.04.1987 був серед членів рибколгоспу.
Із змісту записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 24.02.1997, яка належить позивачу, встановлено, що з 03.06.1991 по 03.01.1997 позивач був у членах КРСП "Чонгар".
Судом встановлено, що зазначені вище записи трудових книжок позивача містять посилання на накази про прийняття на роботу, про звільнення, відбитки печаток, підписи уповноважених осіб і самі по собі сумнівів у їх достовірності не викликають.
Трудова книжка працівника є належною підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії. В свою чергу, незарахування періодів роботи до страхового стажу через те, що відбиток печатки є нечітким або встановлено розбіжності у датах/ виправлення у протоколі, є необґрунтованим, оскільки особа не відповідає за дії працівників, які введуть записи трудової книжки, про що зазначалось вище. Як вбачається з трудової книжки колгоспника, у ній наявні записи про встановлений мінімум трудової участі у громадському господарстві та фактично відпрацьовані вихододні. 
Належних доказів того, що записи про періоди роботи позивача є неправильними, недостовірними або непідтвердженими, відповідач суду не надав. 
Також відсутні докази того, що у вказані періоди позивач не працював або йому не була виплачена заробітна плата.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що формальні недоліки наказів або внутрішніх документів роботодавця не можуть позбавляти працівника підтвердженого трудового стажу, якщо в трудовій книжці є відповідні/необхідні записи про це (постанова Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17).
Що стосується інших підстав відмови, суд виходить з такого. 
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання обчислення страхового стажу» від 16.05.2025 №562, яка набрала чинності 20.05.2025. Пунктом 1 Постанови №562 затверджений Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу (надалі по тексту також Порядок №562) та Порядок підтвердження та зарахування періодів роботи особи в іншій державі до страхового стажу (стажу роботи) для визначення права на призначення пенсії за віком.
Порядок №562 визначає механізм підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування таких періодів трудової діяльності до страхового стажу, зокрема на пільгових умовах. За змістом пункту 3 Порядку №562 у разі коли в документах, що подаються особою до територіального органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії, зазначено періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, у заяві про призначення пенсії така особа зазначає інформацію про те, що вона отримує або не отримує пенсійні виплати в інших державах.
У разі коли у заяві про призначення пенсії особа зазначила інформацію про те, що вона не отримує пенсійні виплати в іншій державі, особа додає до заяви про призначення пенсії документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат. У разі відсутності документів про неотримання в іншій державі пенсійних виплат особа зазначає причини неможливості їх отримання та може звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України за допомогою в поданні до іншої держави запиту щодо відповідних документів. За змістом абзаців 5-6 Порядку №562 МЗС протягом п`яти робочих днів з дня отримання зазначеного запиту передає дипломатичними каналами іншій державі та органу, що здійснює пенсійне забезпечення в іншій державі, запит з інформацією про те, що всі особисті дані, які будуть зазначені в наданих документах, є конфіденційними. Після отримання документів до даних, які зазначені в них, будуть застосовані вимоги Законів України "Про інформацію" та "Про захист персональних даних", і такі дані будуть використовуватися виключно для потреб, пов`язаних з питаннями загальнообов`язкового державного соціального страхування, визначених законом. 
Якщо відсутня можливість здійснення обміну інформацією між територіальним органом Пенсійного фонду України та органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі (міжнародне співробітництво між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави не налагоджувалося чи не отримано відповіді на запит МЗС протягом 45 днів з дати його надсилання до іншої держави та органу, що здійснює пенсійне забезпечення в іншій державі), до появи можливості здійснення такого обміну/отримання підтвердних документів про нездійснення іншою державою пенсійних виплат особі, яка проживає в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, пенсія особі обчислюється з урахуванням періодів роботи в республіках колишнього Союзу РСР. У такому разі в заяві про призначення пенсії особа зазначає інформацію про те, що вона не отримує пенсійних виплат у відповідній державі та не може документально підтвердити нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди. Отже, до моменту встановлення обміну чи отримання підтвердних документів пенсія обчислюється з урахуванням цих періодів, за умови, що особа у своїй заяві зазначає про відсутність пенсійних виплат у відповідній державі та неможливість їх документального підтвердження.
Суд звертає увагу на те, що заява позивача від 03.07.2025 про призначення пенсії містить інформацію, завірену його підписом, про те, що він не отримує пенсійні виплати від органів російської федерації. Відтак, позивач повідомив про відсутність пенсійних виплат у іншій державі.
У той же час, функції щодо отримання інформації про нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 та в подальшому, покладаються на органи Пенсійного фонду України, а не на осіб, які мають право на призначення пенсії.
Відтак, враховуючи те, що періоди роботи позивача з 06.10.1982 по 21.07.1983, з 10.10.1983 по 18.04.1984, з 14.05.1984 по 15.01.1985, з 05.06.1985 по 23.12.1985, з 22.04.1986 по 30.04.1987, з 03.06.1991 по 03.01.1997 (в сукупності понад 9 років) підтверджені записами трудової книжки, трудової книжки колгоспника, він має право на зарахування вказаних періодів до його страхового стажу. 
З урахуванням періодів страхового стажу, які підлягають зарахуванню, та періоду, самостійно визначеного пенсійним органом (9 років 9 місяців 23 дні), в сукупності стаж позивача є достатнім для призначення йому пенсії.
Враховуючи це, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області є необґрунтованим та підлягає скасуванню. Оскільки відповідач не довів правомірність рішення і доводи позивача належними доказами не спростував, позов підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задоволити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №222030022311 від 11.07.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 06.10.1982 по 21.07.1983, з 10.10.1983 по 18.04.1984, з 14.05.1984 по 15.01.1985, з 05.06.1985 по 23.12.1985, з 22.04.1986 по 30.04.1987, з 03.06.1991 по 03.01.1997 до страхового стажу, призначити та виплатити пенсію за віком з 03.07.2025.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 березня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	

Головуючий суддя 		І.С. Козачок