ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

05 березня 2026 року	Справа №160/316/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування «Дніпропетровської обласної ради», Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

06.01.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування «Дніпропетровської обласної ради» (далі – відповідач-1), Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (далі – відповідач-2), у якому позивач просить:
- визнати неправомірним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування «Дніпропетровської обласної ради» № 259/25/1552/Р від 07.08.2025 року, щодо не продовження мені третьої групи інвалідності, призначеної рішенням Обласної медико-соціальної експертної комісії №1 м. Краматорськ 30.05.2024 року;
- визнати протиправною бездіяльність Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, яке виявляється у ігноруванні поданої заяви 11.09.2025 року щодо повторного проведення оцінювання повсякденного функціонування ОСОБА_1 та зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану особи ДУ «УкрДержНДІМСПІ МОЗ України» невідкладно провести повторне з оцінювання повсякденного функціонування ОСОБА_1 та прийняти рішення щодо встановлення підстав щодо продовження дії встановленої третьої групи інвалідності, призначеної рішенням Обласної медико-соціальної експертної комісії №1 м. Краматорськ 30.05.2024 року, допустивши негайне виконання судового рішення в цій частині;
- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в частині зобов`язання ДУ «УкрДержНДІМСПІ МОЗ України» Центр оцінювання функціонального стану особи невідкладно провести повторне з оцінювання повсякденного функціонування позивача ОСОБА_1 для визначення наявності підстав щодо продовження дії встановленої третьої групи інвалідності, призначеної рішенням Обласної медико-соціальної експертної комісії №1 м. Краматорськ 30.05.2024 року, зобов`язавши ДУ «УкрДержНДІМСПІ МОЗ України» Центр оцінювання функціонального стану особи протягом семи календарних днів надати до суду письмовий звіт про його виконання.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив наступне. Після перенесеного 19.02.2024 року інфаркту ОСОБА_1 тривалий час перебував на лікуванні. За вимогою Генеральної інспекції прокуратури позивач був направлений до ДУ «Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», де перебував на стаціонарному обстеженні з 23.12.2024 року до 26.12.2024 року, під час якого підтверджено правильність встановлення 3 групи інвалідності після перенесеного інфаркту, необхідність продовження реабілітації після перенесеного інфаркту.
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування «Дніпропетровської обласної ради» № 259/25/1552/Р від 07.08.2025 року не було продовжено встановлену позивачу третю групу інвалідності.
Через низку існуючих у позивача хвороб (стан після перенесеного інфаркту, діабет 2 типу, серцева недостатність, тромбоз сосудів ніг тощо) позивач за призначенням лікарів вимушений постійно приймати ліки, та в разі припинення їх приймання, як зазначено в лікарському висновку кардіолога, стан здоров`я позивача буде суттєво погіршений. Тобто, є всі підстави не лише для продовження позивачу третьої групи інвалідності, а й призначення йому більш високого ступеню втрати працездатності – другої групи інвалідності.
При проведенні огляду експертною командою не враховано висновки інших лікарів та не з`ясовано дійсний стан здоров`я позивача, допущено низку процедурних порушень.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
14.01.2026 р. від відповідача-1 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив наступне. 15.07.2025 р. до КП «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування» ДОР» в електроном вигляді надійшли документи ОСОБА_1 , 1977 р. н. 07.08.2025 р. ОСОБА_1 був оглянутий кардіоневрологічною ЕКОПФО КП «ДОКЦДЛ`ДОР» та проаналізовані всі надані медичні документи. Діагноз та статус хворого на момент лікування відповідає легкому ступені обмеження життєдіяльності та не відповідає групі інвалідності.
Кардіологами ЕКОПФО 07.07.2025 було об`явлено рішення: легкий ступень обмеження життєдіяльності, а саме до пересування та трудової діяльності. Інвалідом не визнаний враховуючи стабільний стан після перенесеного не Q-ІМ відсутність рубцевих змін на представлених ЕКГ, проведену повну реваскуляризацію міокарду, відсутність ішемічних змін та порушень ритму за данними ДМЕКГ, негативний тредміл тест, відсутність прояв серцевої недостатності, збережену скоротневу функцію міокарда за данними ЕхоКГ та надано витяг з рішення ЕКОПФО №259/25/1552 під особистий підпис. Огляд, винесене рішення на обґрунтування було проведено згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 та з дотриманням встановлених процедур.
Крім того, суди вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
26.02.2026 р. від відповідача-2 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказав про таке. ЦОФСО була отримана медична справа за скаргою ОСОБА_2 на рішення Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування» Дніпропетровської обласної ради від 07.08.2025 року за № 259/25/1552/ Р, згідно якого позивачу не було встановлено групу інвалідності. 
13.11.2025 року експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО за результатами проведеного ретельного аналізу медико – експертної справи ОСОБА_1 , а також всіх документів у медичні справі позивача, згідно пункту 20 оскаржуваного рішення ЦОФСО, встановлено, що «Клініко–функціональні порушення з боку серцево судинної системи в легкому ступені обмежують життєдіяльність, що не дає підстав для встановлення групи інвалідності відповідно до постанови КМУ №1338 від 15 листопада 2024 року. Попереднє рішення експертної команди вірне. Не є особою з інвалідністю».
Експертна команда ЦОФСО ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ» прийняла рішення про підтвердження рішення Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування» Дніпропетровської обласної ради від 07.08.2025 року за № 259/25/1552/Р та не формувала свого нового рішення.
Також, суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів законодавчих актів про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Крім того, у відзиві викладено клопотання про поновлення строку для надання відзиву на позов, яке обґрунтовано наявністю воєнного стану в Україні.
З метою повного та всебічного розгляду справи суд вважає за можливе клопотання задовольнити та продовжити відповідачу-2 строк для надання відзиву до 26.02.2026 р. 
Відповідно до ч.1ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частиною 4статті 243 Кодексу адміністративного Українивстановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5ст.250 Кодексу адміністративного судочинства Українидатою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст.257,262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААГ №773814 від 30.05.2024 р. ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності на строк до 01.06.2025 р.
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування «Дніпропетровської обласної ради» № 259/25/1552/Р від 07.08.2025 р. не встановлено позивачу групи інвалідності.
В обґрунтування рішення зазначено наступне:
«Легкий ступень обмеження життєдіяльності, а саме до пересування та трудової діяльності. Інвалідом не визнаний враховуючи стабільний стан після перенесеного не Q-ІМ відсутність рубцевих змін на представлених ЕКГ, проведену повну реваскуляризацію міокарду, відсутність ішемічних змін та порушень ритму за данними ДМЕКГ, негативний тредміл тест, відсутність прояв серцевої недостатності, збережену скоротневу функцію міокарда за данними ЕхоКГ.»
Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач подав скаргу до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України".
Відповідно до рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонування стану особи за результатами перевірки рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 13.11.2025 р. №1808/25/2487 підтверджено рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування» Дніпропетровської обласної ради від 07.08.2025 р. № 259/25/1552/Р.
В обґрунтування рішення зазначено наступне:
«Клініко–функціональні порушення з боку серцево судинної системи в легкому ступені обмежують життєдіяльність, що не дає підстав для встановлення групи інвалідності відповідно до постанови КМУ №1338 від 15 листопада 2024 року. Попереднє рішення експертної команди вірне. Не є особою з інвалідністю».
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.
Суд звертає увагу, що при розгляді даної справи судом не досліджується медичний критерій (стосовно діагнозу та його правомірності), а лише юридична процедура прийняття і відповідність спірного рішення вимогам законодавства.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити належний соціальний захист.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 №1317 (втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1338 від 15.11.2024) було затверджено Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, відповідно до яких медико-соціальну експертизу проводили медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 вересня 2011 №561 (втратив чинність на підставі Наказу Міністерства охорони здоров`я №2067 від 10.12.2024) була затверджена Інструкція про встановлення груп інвалідності, пунктом 1.4 якої було визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, здійснення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. При огляді у МСЕК проводились вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.
Вказана Інструкція була чинна станом на час встановлення позивачу групи інвалідності у 2019 р.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 26.10.2024 №1809 права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії було покладено на державну установу "Український державний науково - дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" з дати підписання цього наказу. Цим же наказом затверджено нове Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ. Вказаний наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства охорони здоров`я №2022 від 03.12.2024 "Про покладання прав та обов`язків Центру оцінювання функціонального стану особи". Цим наказом права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи покладені на державну установу "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ 03191673).
Відповідно до цього наказу Центру оцінювання функціонального стану особи наказано забезпечити прийняття медико-експертних справ, скарг та документів, які пов`язані з виконанням повноважень Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338.
Відповідно до абзацу 2 пункту 3 «Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі - Положення) експертні команди формуються з метою організації та проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання) відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи» та критеріїв направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених Постановою №1338. У пункті 7 Положення зазначено, що права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи за рішенням МОЗ покладаються на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ, та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики.
Згідно з пунктом 10 Порядку №1338 рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», переглядаються Центром оцінювання функціонального стану особи з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком.
Згідно з підпунктом 2 пункту 8 Положення Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних.
Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої має бути проведено, на адресу її електронної пошти, а в разі відсутності електронної пошти - шляхом надсилання в паперовій формі протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), а також відображається в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи для лікаря, який направив на оцінювання, по якому проводиться перевірка обґрунтованості рішення.
Оцінювання в такому випадку здійснюється на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження, та проведених необхідних досліджень на базі державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.
Аналогічне положення зазначене у пункті 51 Порядку, в якому встановлено, що Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями: на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді; за запитом робочої групи із забезпечення здійснення моніторингу у сфері оцінювання повсякденного функціонування особи, утвореної керівником обласної, Київської міської держадміністрації (військової адміністрації) (далі - робоча група з моніторингу); за результатами моніторингу оцінювання, здійснення якого забезпечується Центром оцінювання функціонального стану особи.
Згідно з абзацом 13 пункту 51 Порядку за результатами перевірки обґрунтованості рішень та оцінювання Центр оцінювання функціонального стану особи приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення. У разі відмови особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення експертної команди або медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до пункту 53 Порядку після проведення оцінювання, прийняття та підписання в електронній системі рішення експертної команди на адресу електронної пошти особи, яка проходила оцінювання, надсилається витяг із рішення, що формується в електронній системі у зв`язку з прийнятим рішенням, та рекомендації у зв`язку з прийнятим рішенням, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (у разі встановлення інвалідності). У разі відсутності електронної пошти зазначені документи надсилаються протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування).
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 10.12.2024 №2067 "Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи" затверджено серед іншого: перелік відомостей, що містяться в направленні на оцінювання повсякденного функціонування особи; перелік відомостей, що містяться в протоколі розгляду експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи; перелік відомостей, що містяться в рішенні експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; форму направлення на оцінювання повсякденного функціонування особи; форму рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; форму витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оцінюючи усі докази по справ у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Спірні правовідносини між сторонами виникли внаслідок незгоди позивача з рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування «Дніпропетровської обласної ради» № 259/25/1552/Р від 07.08.2025 р.
Надаючи оцінку вказаному Верховний Суд у постановах від 26.09.2018 у справі №817/820/16, від 17.12.2018 у справі №819/3211/15, від 17.03.2020 у справі №240/7133/19, від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а, від 30.04.2021 у справі №160/12235/19 висловив правову позицію, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів «Інструкції про встановлення груп інвалідності», «Положення про медико-соціальну експертизу» та «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності».
При цьому, в постанові від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від вищевикладених правових висновків.
З огляду на зазначене, суд констатує, що у даній справі відсутні підстави для здійснення власної оцінки прийняття відповідачем висновку щодо відсутності підстав для встановлення позивачу групи інвалідності, оскільки це є дискреційним повноваженням експертної команди.
Вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних експертних команд та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань, а адміністративний суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.
З огляду на наведене, суд наголошує, що відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача-1 щодо встановлення позивачу інвалідності є дискреційними повноваженнями та виключною його компетенцією.
Отже, позивачем не доведено факту вчинення з боку відповідача-1 порушення його прав, свобод та інтересів.
З урахуванням зазначеного, у суду відсутні підстави визнавати протиправним та скасовувати індивідуальний акт відповідача-1, а саме, рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування «Дніпропетровської обласної ради» № 259/25/1552/Р від 07.08.2025 р.
Позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України щодо не розгляду заяви позивача від 11.09.2025 р. не підлягає задоволенню.
Відповідно до рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонування стану особи за результатами перевірки рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 13.11.2025 р. №1808/25/2487 підтверджено рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування» Дніпропетровської обласної ради від 07.08.2025 р. № 259/25/1552/Р.
Отже, відповідачем-2 здійснено розгляд заяви позивача.
Вимога про встановлення судового контролю є похідною від позовних вимог, тому також не підлягає задоволенню.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування «Дніпропетровської обласної ради», Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимогстатті 255 Кодексу адміністративного судочинства Українита може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук