УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/7112/25 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В. 
Категорія 39 Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Григорусь Н.Й.
суддів Галацевич О.М., Панкеєвої В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) у місті Житомирі цивільну справу № 285/7112/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»
на рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Помогаєва А.В. у м. Звягель,
в с т а н о в и в :
У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 29 березня 2025 року між сторонами за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua) було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1532-9782. Зі змісту вказаного кредитного договору слідує, що разом з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого Кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений.
Зазначено, що позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А6646, для підписання Кредитного договору №1532-9782 від 29 березня 2025 року, підтвердження і ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 17 000 грн; строк кредитування 365 днів; базовий період 17 днів; промо-ставка 0,60%, знижена % ставка 1,00 % в день; стандартна % ставка 1,00 % в день. 
Додатковою угодою №1 від 18.04.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1532-9782 від 29.03.2025 Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 5 300,00 грн.
Додатковою угодою №2 від 24.04.2025 до Договору про відкриття кредитної лінії №1532-9782 від 29.03.2025 Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 100,00 грн.
Додатковою угодою №3 від 29.04.2025 до Договору про відкриття кредитної лінії №1532-9782 від 29.03.2025 Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 4 400,00 грн. 
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов договору.
Позивач (через партнера ТОВ «ФК «Конкрактовий дім», з яким укладено договір № 02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 10.06.2020) видав ОСОБА_1 кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний останньою в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Конкрактовий дім» про перерахуванням коштів на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.
Вказував, що відповідач всупереч умовам кредитного договору порушила вищезазначені умови договору і в підсумку не повернула у повному обсязі кредитні кошти кредитодавцю, а також не виконала всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором.
Стверджував, що станом на 22.10.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 63 222,65 грн, з яких 20 637,22 заборгованість за кредитом; 28 685,43 грн заборгованість за нарахованими процентами; 13 900,00 грн заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України.
Враховуючи вищенаведене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №1532-9782 від 29 березня 2025 року у розмірі 63 222, 65 грн.
Рішенням Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2026 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Укр Кредит Фінанс», просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору надано до суду електронний доказ (роздруківка тексту кредитного договору), підписаний одноразовим ідентифікатором А6646, а позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, що свідчить про укладення договору в електронній формі.
Щодо неналежності доказів, які підтверджують заборгованість та її розмір, вказує, що Законом України від 03.11.2016 №1724-VIII з визначення поняття первинного документа, наведеного в ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», було виключено слова «та підтверджує її здійснення». Отже первинними документами саме з метою доказування в судових спорах можна вважати будь-який документ, що підтверджує реальність здійснення господарської операції, хоча він таким може й не бути в розумінні бухгалтерського обліку. На підтвердження цього в матеріалах справи містяться такі документи: довідка про перерахування суми кредиту №1532-9782 від 29.03.2025; довідка АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та розрахунок заборгованості за договором №1532-9782 від 29.03.2025 станом на 22.10.2025.
Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 23 березня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно із частиною 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, наявні правові підстави для розгляду справи у порядку письмового провадження без участі сторін.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29 березня 2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладений договір про відкриття кредитної лінії №1532-9782. Договір підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А6646.
Відповідно до умов даного договору, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зобов`язалося надати ОСОБА_1 на умовах, передбачених договором, грошові кошти (кредит) у сумі 17 000,00 грн, базовий період 17 календарних днів, комісія за видачу кредиту – 15,00% від суми кредиту; промо % ставка -0,60% в день; знижена % ставка – 1,00% в день; стандартна процентна ставка 1,00 % в день, строк кредитування складає 365 днів (а.с. 13-24).
Додатковою угодою №1 від 18.04.2025 до Договору про відкриття кредитної лінії №1532-9782 від 29.03.2025 сторони погодили надання додаткових коштів у кредит у сумі 5 300,00 грн (а.с. 45 зворот - 47).
Додатковою угодою №2 від 24.04.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1532-9782 від 29.03.2025 сторони погодили надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 100,00 грн (а.с. 49 зворот - 51).
Додатковою угодою №3 від 29.04.2025 до Договору про відкриття кредитної лінії №1532-9782 від 29.03.2025 сторони погодили надання додаткових коштів у кредит у сумі 4 400,00 грн (а.с. 53 зворот - 55). 
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» посилалося на те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача станом на 22.10.2025 складає 63 222,65 грн, з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту – 20 637,22 грн; сума заборгованості за нарахованим процентам – 28 685,43 грн; заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України – 13 900,00 грн. 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс».
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, мотивуючи таким.
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Кредитор, який заявляє вимоги про стягнення коштів за кредитним договором, зобов`язаний надати суду докази на підтвердження надання позичальнику кредиту.
При цьому за правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження надання ОСОБА_1 кредиту на підставі договору про відкриття кредитної лінії №1532-9782 від 29 березня 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало довідку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1532-9782 від 29 березня 2025 року (а.с. 57) та інформацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкратовий дім» про перерахування коштів ТОВ «Укр Кредит Капітал» його клієнтам через систему платежів EasyPay на підставі договору № 02/06/2020 від 01.06.2020 (а.с. 40-44).
Проте, вказана довідка та інформація не є належними та допустимими доказами, які підтверджують операцію з перерахуванням коштів відповідачу на підставі вище згаданого договору про відкриття кредитної лінії.
Так, довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту складена самим позивачем, та не підтверджена жодним фінансовим документом, наприклад платіжним дорученням, створеним безпосередньо під час банківської операції по перерахуванню коштів, відтак не може бути доказом на підтвердження факту надання відповідачеві кредиту. Суд акцентує увагу на тій обставині, що в довідці про перерахування суми кредиту зазначено про перерахування коштів в сумі 17 000 грн, 5 300 грн, 1 100 грн, 4 400 грн на рахунок НОМЕР_1 , проте ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не надало суду жодних доказів на підтвердження належності рахунку НОМЕР_1 саме відповідачу, та надходження на її рахунок грошових коштів на підставі договору про відкриття кредитної лінії №1532-9782 від 29 березня 2025 року.
Клопотання про витребування відповідних доказів у банку, який відкрив відповідний рахунок та емітував згадану картку, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не заявляло.
В свою чергу інформація Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкратовий дім» не містить жодних відомостей про перерахунок коштів відповідачу 29.03.2025, 18.04.2025, 24.04.2025, 29.04.2025 (дати, на які посилається позивач), а номери платежів і картки, зазначені у довідці позивача (а.с. 57) взагалі відсутні у цьому документі. 
Відповідних доказів ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не надало і до суду апеляційної інстанції.
Статтею 13 ЦПК України передбачено принцип диспозитивної цивільного судочинства.
Частиною 1 вказаної статті визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, ґрунтуються не неправильній оцінці фактичних обставин справи та вищенаведених норм права, які регулюють спірні правовідносини між сторонами, а тому не заслуговують на увагу.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування немає.
За приписами пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» залишити без задоволення, а рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий     Судді

Повний текст постанови складений 14 квітня 2026 року.