Справа №: 148/260/26	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 березня 2026 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Саламаха О.В. розглянув матеріали, що надійшли з Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 573265 від 23.01.2026, ОСОБА_1 23.01.2026 о 01:25 год. по провул. Святковий, с-ще. Кирнасівка, Тульчинський район Вінницька область, біля кафе «Кагат» керував транспортним засобом «Volvo» FH480 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Alcotest Drager 6810», результат огляду – 0,94 % проміле. Від керування відсторонений шляхом передачі тверезому водію, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що він з колегою ОСОБА_2 на вантажному автомобілі вирушили за маршрутом до місця вивантаження у м. Вінниця, однак, по дорозі застрягли, тому його колега пішов шукати трактор, щоб допомогли їм виїхати, а ОСОБА_1 ліг спати в спальнику автомобіля. Через деякий час його розбудив невідомий чоловік, який заглянув в кабіну авто та ще через деякий час приїхали працівники поліції та пожежники. Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_1 працівник поліції запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній не відмовився тому і продув драгер, однак результату огляду останній не бачив, та алкогольні напої він не вживав.
Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвокат Довгань О.О., в судовому засіданні подав клопотання про закриття провадженні у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, яке мотивовано тим, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнає, оскільки 23.01.2026 будь-яким транспортним засобом не керував, в стані алкогольного сп?яніння не перебував. Так, ОСОБА_1 є працівником ТОВ «АТП 1971», 22.01.2026 разом з напарником - ОСОБА_2 отримали вантаж соняшнику, який відвантажено в напівпричіп до автомобіля Volvo FH480, д.н.з. НОМЕР_2 , та вирушили за маршрутом до місця вивантаження у м. Вінниця, Вінницької області.
Першим за кермо автомобіля сів ОСОБА_2 , тоді як ОСОБА_1 ліг спати в спальнику автомобіля, однак, у с-щі. Кирнасівка, Тульчинський район Вінницька область, автомобіль занесло на слизькому дорожньому покритті, і він застряг, після чого, ОСОБА_2 кілька хвилин намагався самостійно виїхати, однак не зміг, а тому сказав ОСОБА_1 , що він піде шукати трактор, який допоміг би їм виїхати. Через деякий час ОСОБА_1 розбудив невідомий чоловік, який заглянув у кабіну авто, а ще через деякий час приїхали співробітники поліції і пожежники.
Оглянувши місце події, працівники поліції попросили останнього пред`явити документи, що посвідчують його особу, на що останній погодився та пред`явив посвідчення водія. Після чого йому також повідомили, що необхідно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проти чого ОСОБА_1 теж не заперечував, так як злякався та вважав, що незгода може викликати у працівників поліції невдоволення, яке матиме для нього і напарника негативні наслідки. 
Підійшовши до службового автомобіля, ОСОБА_1 надано увімкнений пристрій із приєднаною пластиковою трубкою, у яку було необхідно подути, що ОСОБА_1 і зробив. Після чого він повернув пристрій поліцейським, а останні у відповідь зазначили, що він перебуває в стані алкогольного сп?яніння, а тому щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за керування автомобілем у стані алкогольного сп?яніння. Результатів огляду на стан алкогольного сп?яніння ОСОБА_1 не бачив, будь-які свідки під час проходження ним огляду присутні не були.
Зазначене, на переконання сторони захисту, свідчить про відсутність належної фіксації факту керування транспортним засобом і результатів огляду на стан алкогольного сп?яніння, що, у свою чергу, має мати наслідком закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП унаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 573265 від 23.01.2026 свідки чи потерпілі не залучалися.
Щодо відеозапису з нагрудної камери співробітника поліції, представник зазначає, що у ньому не відображено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відеозапис розпочинається з моменту, коли жоден транспортний засіб на місці події не рухається, двигун автомобіля «Volvo FH480», д.н.з. НОМЕР_3 , яким нібито керував ОСОБА_1 , не запущений, а останній перебуває на вулиці та спілкується зі співробітниками поліції.
Також, зазначений відеозапис взагалі не відображає огляд на стан алкогольного сп?яніння, зокрема: на відео не видно, як вмикався технічний засіб, який використовувався для проведення огляду на стан алкогольного сп?яніння; не видно, який мундштук встановлено, чи був такий мундштук новим у пакуванні виробника, чи був заздалегідь встановлений; не зафіксовано сам факт проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння саме ОСОБА_1 ; на відеозаписі взагалі не відображено сам прилад та його покази до та після здійснення огляду на стан алкогольного сп?яніння.
Крім того, запис не є безперервним, зокрема, на відрізку файлу 10:55-11:07 хв. фіксація подій припинялася, після чого згодом продовжилася. Водночас, у відеозаписі доводяться твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем «Volvo FH480», д.н.з. НОМЕР_4 , а лише спав у кабіні.
Також, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень, тоді як на відеозаписі така відмова останнього відсутня. Відеозапис фіксації обставин події не містить роз?яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП, тоді як у самому протоколі значиться, що такі дії працівниками нібито були вчинені.
Представник вважає, що до зазначеного відеозапису як доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, слід ставитися критично, оскільки він не доводить ні факт керування транспортним засобом, ні факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп?яніння, що виключає як об?єктивну, так і суб?єктивну сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та матеріали справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння, а результати проведеного огляду не можуть вважатися достовірними та допустимими через істотні порушення встановленої законом процедури. 
Також, до клопотання представником долучено копію подорожнього листа вантажного автомобіля від 22.01.2026 та копію товарно-транспортної накладної № 11 від 22.01.2026 де вказано, що водіями автомобіля є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 31, 32).
Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 2), рапорт (а.с. 3, 4), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 4), результат огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Алкотест 6810» - 0,94 % проміле (а.с. 6),направлення на огляд на стан сп`яніння (а.с. 7), довідку щодо відсутності адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху (а.с. 8), оптичний диск з відеозаписом (а.с. 11), суд прийшов до наступних висновків. 
Частиною 1 статті 130 КУпАП, встановлено відповідальність за відмову проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Пункт 1.3 ПДР України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У п. 1.9 ПДР України, встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
На підставі ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.
Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
При розгляді справи суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 за №14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Частиною 2 статті 266 КУпАП, встановлено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В силу ч. 2 статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, заперечив факт керування транспортним засобом та дослідженими у судовому засіданні відеозаписами (а.с. 11), не підтверджено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Крім того, на відеозаписі не зафіксовано всю процедуру проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп?яніння, та результати даного огляду. Також, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 573265 від 23.01.2026 не вказано свідків, які б могли підтвердити або спростувати обставини викладені у протоколі. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт керування транспортним засобом ОСОБА_1  матеріали справи не містять. 
Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки, та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 1, 9, 130, 247, 251, 266, 287 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , завчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя: