Справа № 159/7158/25
Провадження № 2/159/321/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., із участю секретаря судового засідання Сабецької К.О. розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся із вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 2,36га у цьому ж селі.. На момент смерті позивач проживав окремо в м. Рівне. В 2024р вона приїхала до житла покійного батька в с.Білашів та перебираючи старі фото знайшла заповіт, який батько склав на її ім`я і про який їй не було відомо. Отримавши довідку – додаток 10 вона звернулася до Ковельської нотконтори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус їй відмовив оскільки був пропущений 6 міс строк звернення. На наведених обставин велика відстань між своїм місцем проживання і місцем спадкового майна та не обізнаність про наявність заповіту, стало причиною несвоєчасного звернення за оформленням спадкових справ. 
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Позивач та його представник звернулися із спільною заявою в якій просили розглянути справу у їх відсутність за наявними матеріалами справи.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву в якій просить розглянути справу за відсутності представника відповідача, за наявними матеріалами справи.
Суд, дослідив наявні докази дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
З свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 10.10.2004р. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У свідоцтві про народження позивача НОМЕР_2 вказано, батьком ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_3 , яка згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У витягу з погосподарської книги №1 за 2001р. -2005р. виданого Колодяжненською сільською радою №45 від 15.12.2024р. вказано, що в АДРЕСА_2 по особовому рахунку № НОМЕР_4 рахується житловий будинок, побудований 1954р. і який належав ОСОБА_2 .
У Держакті на право приватної власності на землю Р2 №116541 від 07.07.2003р. вказано, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2,36 га. На території Білашівської сільської ради.
В довідці №46 від 30.12.2024р. виданою Колодяжненською сільською радою вказано, що ОСОБА_2 проживав АДРЕСА_2 і на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 інших осіб не було зареєстровано. Також вказано, що від його імені посвідчено заповіт №11 від 15.01.2024р. який не відмінено.
Відповідно до ст.1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
В ст.1223 ЦК вказано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Згідно ст.1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Судом встановлено, що позивач є рідною донькою померлого та входить у першу чергу права на спадкування за законом.
Тобто у цьому випадку необізнаність позивача із заповітом не перешкоджала йому звернутися із заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1270 ЦК на спадкування за законом і її право на спадкування не залежало від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями.
Позивач не наводить ніяких інших обставин, які б йому перешкоджали звернутися у наведений строк для прийняття спадщини в цілому.
Віддаленість місця проживання позивача в м. Рівне від місця відкриття спадщини, суд не може визнати поважною причиною, оскільки позивач не наводить буд-яких обставин які б перешкоджали йому подолати вказану відстань. Крім того, позивач міг подати нотаріусу заяву за місцем свого проживання відповідно до ст.41 ЗУ «Про нотаріат» в редакції діючої на час виникнення спірних обставин.
Згідно ч.1 ст. 1272 ЦК якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до ст.13 ЦПК Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Крім цього, як зазначено в ст.12 ЦПК Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
ВС у Постанові від 02 листопада 2020 року, справа № 127/12911/18 зазначив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є такі причини, що пов`язані з об`єктивними, непереробними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди дослужуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Суд звертає увагу, що позивач як на підставу необізнаності із заповітом вказує, що дізнався про заповіт у 2024. Натомість в суд позивач звернувся лише 08.10.2025р.. І протягом цього періоду про існування об`єктивних та істотних перешкод для прийняття спадщини позивач не зазначає.
ВС у Постанові від 26 квітня 2024 року, у справі № 161/17389/23 зазначив, що суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, наявність неприязних стосунків, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Отже під час судового розгляду, встановлено що відсутність заповіту та віддаленість місця проживання від місця відкриття спадщини для позивача не є непереборними, істотними труднощами для спадкоємця тобто перешкодою в 6 місячний строк після смерті батька звернутися до уповноваженої особи із заявою на прийняття спадщини за законом. 
З положень ст.1272 ЦК слідує, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Позивачем не надано суду доказів, що після смерті батька спадщина на вказаний будинок ніким із спадкоємців не прийнята, а також не визнавалася відумерлою в порядку ст.1277 ЦК. Так саме, позивачем і не заявлялося клопотань, щодо витребування відомостей про наявність реєстрації права власності на спадкове майно та на спростування наявності спадкової справи. Доказів звернення до нотаріуса для вирішення питання прийняття спадщини позивачем також суду не було надано. 
Отже наведене вказує, що позивачем не доведено поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій та наявність відповідного спору.
Керуючись ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено 19.03.2026 року.

Головуючий:	О. Г. ШИШИЛІН