ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року	справа № 640/33603/21	

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Грень Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
у с т а н о в и в:
До Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом звернулася ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, в якому просить суд: 
визнати незаконним та скасувати наказ Національної поліції України (Департаменту внутрішньої безпеки) від 21.10.2021 №493 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності” ОСОБА_1 ;
визнати незаконним та скасувати наказ Національної поліції України (Департаменту внутрішньої безпеки) від 26.10.2021 №344 о/с про звільнення зі служби в поліції майора ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу запобігання майновим злочинам управління протидії корупції Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;
поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу запобігання майновим злочинам управління протидії корупції Департаменту внутрішньої безпеки Національної гвардії України;
стягнути з Національної поліції України середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування вимог позивач зазначає, що її незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено зі служби в поліції, а накази Національної поліції України №493 від 21.10.2021 та №344 о/с від 26.10.2021 є протиправними та підлягають скасуванню. Висновки службового розслідування, на підставі яких винесені оскаржувані накази, якими до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, не ґрунтуються на перевірених і встановлених фактах. Відповідачем не надано належної оцінки особі позивача, зокрема, її ставленню до службових обов`язків та наявності заохочень: не враховано те, що вона має хорошу характеристику; не враховані положення ст. 40 Кодексу законів про працю України, згідно з якими не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. На думку позивача, відповідачем не було дотримано вимог Закону України “Про Дисциплінарний статут Національної поліції України” та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України; її звільнення відбулося без належного встановлення її вини, і як наслідок, її незаконно звільнено.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2021 відкрито провадження у справі та вирішив розглядати справу в судовому засіданні.
Ухвалою суду від 01.02.2022 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України.
28.04.2022 представником відповідача 2 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що наказом Департаменту від 22.09.2021 №125 було призначено службове розслідування з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки відомостей викладених у доповідній записці заступника начальника Департаменту полковника поліції Дегтяренка Р.В. щодо відсутності в період з 13.09.2021 по 17.09.2021 на робочому місці без поважних причин та порушення правил етичної поведінки поліцейських під час спілкування з окремими працівниками Департаменту старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах відділу запобігання майновим злочинам управління протидії корупції Департаменту майором поліції ОСОБА_1 . Службовим розслідуванням встановлено факт відсутності ОСОБА_1 на службі без поважних причин у період з 13.09.2021 по 17.09.2021, нею вчинено умисні дії, які виразились у порушенні службової дисципліни, а саме відсутності на роботі у вищезазначені дні без поважної причини та невиконанні покладених на неї службових обов`язків. ОСОБА_1 13.09.2021 свого безпосереднього та прямого керівника ро причини своєї відсутності на службі (робочому місці), а також обставини, що ускладнюють виконання покладених на неї службових обов`язків, не інформувала, про що свідчить її пояснення та пояснення опитаних працівників Департаменту. 
В діях майора поліції ОСОБА_1 вбачаються порушення службової дисципліни, що виразилося у недотриманні нею вимог пунктів 1,2 частини першої статті 18, частини третьої статті 91 Закону України “Про Національну поліцію”, пунктів 1,4,8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, наказу Національної поліції України від 30.07.2016 №654 “Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції”.
Дисциплінарною комісією в рамках службового розслідування, яке проведено з дотриманням встановленого строку, зібрано матеріали, якими підтверджено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Відповідач за наслідками службового розслідування правомірно та обґрунтовано зробив висновок про наявність в діяннях позивача вчинку, який слугує підставою для застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладене на позивача дисциплінарне стягнення є пропорційним, встановленим за результатами службового розслідування порушенням, під час проведення службового розслідування дотримані норми законодавства, що регламентують його процедуру.
Відповідач вважає, що спірні накази видано у відповідності із законодавством України, уповноваженою особою та з додержанням вимог передбачених ч. 2 ст. 2 КАС України.
Щодо стягнення судових витрат, то заявлена сума за надану правничу допомогу є неспівмірною та не є розумною; також недоведеним є факт того, що такі витрати є не лише фактичними, але й неминучими.
Вважав, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства. Просив в задоволенні позову відмовити.
На виконання Закону України “Про внесення зміни до пункту 2 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду” та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 передано судові справи Львівському окружному адміністративному суду
Ухвалою суду від 07.02.2025 прийнято до розгляду справу №640/33603/21, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Ухвалою суду від 10.02.2021 позовну заяву залишено без руху. Позивач виконала вимоги ухвали про залишення без руху.
Ухвалою суду від 21.02.2025 прийнято справу до провадження.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 з листопада 2015 року проходила службу в органах Національній поліції України, з березня 2021 року на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу запобігання майновим злочинам управління протидії корупції Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.
Наказом Департаменту внутрішньої безпеки України Національної поліції України №125 від 22.09.2021 “Про призначення та проведення службового розслідування” призначено службове розслідування з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки відомостей викладених у доповідній записці заступника начальника Департаменту полковника поліції ОСОБА_2 щодо відсутності в період з 13.09.2021 по 17.09.2021 на робочому місці без поважних причин та порушення правил етичної поведінки поліцейських під час спілкування з окремими працівниками Департаменту старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах відділу запобігання майновим злочинам управління протидії корупції Департаменту майором поліції ОСОБА_1 .
Дисциплінарною комісією 21.10.2021 складено висновок службового розслідування за фактом відсутності в період з 13 по 17 вересня 2021 року на робочому місці без поважних причин та порушення правил етичної поведінки поліцейських працівником поліції ОСОБА_1 .
За змістом вказаного висновку комісією в межах проведеного службового розслідування встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 діючи в порушення вимог внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 30.07.2016 №654, в період з 13 по 17 вересня 2021, не маючи правових підстав, була відсутня на службі без поважних причин, тобто вчинила прогул. З приводу необхідності отримання відпустки майор поліції ОСОБА_1 ані свого безпосереднього, ані до прямого керівника не зверталася, та про свій від`їзд до м. Збараж не поінформувала. При цьому упродовж 5 днів на телефонні дзвінки безпосереднього керівника не відповідала та після прибуття на роботу доказів необхідності отримання відпустки та (або) вихідних днів без узгодження з керівництвом не надала, а навпаки стало відомо, що причина, через яку вона намагалася отримати відпустку та (або) вихідні дні, не відповідає дійсності. Повідомивши лише працівника відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту в телефонному режимі про необхідність отримання відпустки у зв`язку із сімейними обставинами, а саме смертю бабусі, ОСОБА_1 достовірно знаючи що це є неправдою, ввела в оману керівництво Департаменту та колег по службі. Також встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 не мала підстав для отримання вихідних днів, передбачених частиною п`ятою статті 91 Закону України “Про Національну поліцію”, як поліцейський, який виконував службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні.
Згідно змісту висновку, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні позивачем вимог: пунктів 1,2 частини першої статті 18, частини третьої статті 91 Закону України “Про Національну поліцію”, пунктів 1,4,8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, наказу Національної поліції України від 30.07.2016 №654 “Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції” наказано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. 
Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 21.10.2021 №493 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності” до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, яке реалізовано відповідно до наказу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 26.10.2021 №344 о/с, яким за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України “Про Національну поліцію” звільнено майора поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу запобігання майновим злочинам управління протидії корупції.
Позивач не погодилась з наказами, звернулась до суду за захистом своїх прав.
При прийнятті рішення суд виходив з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України України “Про Національну поліцію” №580-VIII від 02.07.2015 ( в редакції чинній станом на час виникнення правовідносин, далі - Закон №580-VIII), Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затверджений Законом України “Про Дисциплінарний статут Національної поліції України” від 15.03.2018 №2337-VIII (в редакції чинній станом на час виникнення правовідносин, далі - Дисциплінарний статут).
Статтею 3 Закону №580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частина 1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону №580-VІІІ поліцейський, поміж іншого, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Частинами першої та другої статті 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону №580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
Положенням пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється зокрема у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.2 ст.19 Закону №580-VII).
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України “Про Дисциплінарний статут Національної поліції України” від 15.03.2018 №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників .
Частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Положенням частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту зазначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно частин 1 та 2 статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Воно проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893, визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Згідно зі статтею 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є дії поліцейського порушенням службової дисципліни та чи є таке порушення службової дисципліни грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.
Відповідно до положень статті 91 Закону України “Про Національну поліцію” особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.
Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.
Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.
Службовим розслідуванням було установлено наступне.
“13.09.2021 до керівництва майновим Департаменту злочинам з рапортом звернувся заступник начальника відділу запобігання поліції управління протидії корупції Департаменту підполковник період часу ОСОБА_3 , який доповів, що цього ж дня, у ході встановлення з 09.00 по місця 18.00, ОСОБА_1 відсутня на робочому місці. У знаходження останньої, від головного оперуповноваженого-інспектора відділу запобігання майновим злочинам 11.09.2021 управління протидії корупції Департаменту ОСОБА_4 стало відомо, що ОСОБА_1 у месенжері “Ватсап” надіслала останньому повідомлення у якому зазначила, що у неї померла бабуся та просила надати номер телефону начальника відділу кадрового забезпечення. Особисто ОСОБА_3 . Дрібніцова О.О. про дану подію не повідомляла та щодо надання відпустки не зверталась. Упродовж дня на номер телефону ОСОБА_1 телефонував особисто ОСОБА_3 та працівник відділу Косарев О.В., однак остання на дзвінки не відповідала (вх. ДВБ від 13.09.2021 № 9940/42- 11/02-21 від 13.09.2021). Цього ж дня Сердюковим О.О. у присутності працівників відділу запобігання майновим злочинам управління протидії корупції Департаменту ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 складено акт про відсутність 13.09.2021 на службі (роботі) працівника Департаменту ОСОБА_1 (вх. ДВБ № 9941/42-11/2021 від 13.09.2021).
14.09.2021 до керівництва Департаменту з рапортом звернувся підполковник поліції Сердюков О.О., який доповів, що цього ж дня у період часу з 09.00 по 18.00 ОСОБА_1 відсутня на робочому місці. Про своє місце перебування ОСОБА_1 не повідомляла. При цьому 14.09.2021 у телефонній розмові з працівником відділу запобігання майновим злочинам управління протидії корупції Департаменту підполковником поліції ОСОБА_5 повідомила останнього, що знаходиться на похоронах бабусі (вх. ДВБ №10000/42-11/2021 від 14.09.2021). Цього ж дня ОСОБА_3 у присутності працівників відділу запобігання майновим злочинам управління протидії корупції Департаменту ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 складено акт про відсутність 14.09.2021 на службі (роботі) працівника Департаменту ОСОБА_1 (вх. ДВБ № 10001/42-11/2021 від 14.09.2021). 
15.09.2021 до керівництва Департаменту з рапортом звернувся підполковник поліції ОСОБА_3 , який доповів, що цього ж дня у період часу з 09.00 по 18.00 ОСОБА_1 відсутня на робочому місці. Про свое місце перебування ОСОБА_1 не повідомляла. При цьому, 15.09.2021 о 10.20 ним у присутності заступника начальника Департаменту підполковника поліції ОСОБА_2 був здійснений телефонний дзвінок на номер телефону ОСОБА_1 на який вона не відповіла. Крім того, 15.09.2021 о 17.07 начальником відділу Департаменту майором поліції Крикун Т.В. був здійснений телефонний дзвінок на номер телефону ОСОБА_1 , яка у ході розмови повідомила, що знаходиться у м. Збараж Тернопільської області та має намір повернутись до м. Києва 17.09.2021 (вх. ДВБ №10054/42-11/2021 15.09.2021). Цього ж дня ОСОБА_3 у присутності працівників відділу запобігання майновим злочинам управління протидії корупції Департаменту ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 складено акт про відсутність 15.09.2021 на службі (роботі) працівника Департаменту ОСОБА_1 (вх. ДВБ (№10055/42-11/2021 від 15.09.2021). 
16.09.2021 ОСОБА_3 звернувся до керівництва Департаменту з доповідною запискою з приводу відсутності у період з 13 по 16 вересня 2021 року на робочому місці ОСОБА_1 , в якій описав всі вищевикладені факти та пропонував провести за вказаним фактом перевірку (вх. ДВБ №10132/42-11/02-2021).
Крім того, цього ж дня ОСОБА_3 у присутності працівників відділу запобігання майновим злочинам управління протидії корупції Департаменту ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 складено акт про відсутність 16.09.2021 на службі (роботі) працівника Департаменту ОСОБА_1 (вх. ДВБ № 10133/42-11/2021 від 16.09.2021). 
Згідно з резолюцією керівництва Департаменту до вищевказаної доповідної записки, начальникові управління протидії корупції Департаменту полковнику поліції ОСОБА_9 та заступникові начальника відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту підполковнику поліції ОСОБА_10 необхідно було перевірити викладені у ній факти у межах службового розслідування. 
17.09.2021 ОСОБА_3 у присутності працівників відділу запобігання майновим злочинам управління протидії корупції Департаменту ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 складено акт про відсутність 17.09.2021 на службі (роботі) працівника Департаменту ОСОБА_1 (вх. ДВБ № 10210/42-11/2021 від 17.09.2021). 
Водночас, у ході службового розслідування встановлено, що 15.09.2021 до сектору документального забезпечення Департаменту засобами поштового зв`язку (Нова пошта) надійшов рапорт ОСОБА_1 на ім`я директора Департаменту ОСОБА_11 від 13.09.2021, у якому остання прохає надати їй вихідні дні з 13.09.2021 по 17.09.2021 у зв`язку з сімейними обставинами. Як зазначено у рапорті вихідні дні вона буде проводити за адресою: АДРЕСА_1 (вх ДВБ № Д-2118 від 15.09.2021).
За результатами розгляду вказаного рапорту керівництвом Департаменту у його задоволені відмовлено та листом від 18.10.2021 № Д-2118/42-11/02-2021 ОСОБА_1 поінформовано про те, що “У Департаменті у межах компетенції, розглянуто Ваш рапорт від 13.09.2021, який надійшов до Департаменту почтовим конвертом “Нова пошта”, щодо надання вихідних днів за сімейними обставинами.
Разом з тим, під час службового розслідування установлено, що 20.09.2021 до керівництва Департаменту з рапортом звернулась заступник начальника відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту, яка на той час тимчасово виконувала обов`язки начальника цього ж відділу підполковник поліції ОСОБА_12 , яка повідомила, що цього ж дня близько 10.30 до Департаменту прибула ОСОБА_1 для надання пояснень з приводу відсутності на робочому місці у період з 13 по 17 вересня 2021 року, яку було запрошено до кабінету №51, розташованого на 5 поверсі адмінбудівлі №3 та у присутності працівника Департаменту ОСОБА_13 повідомлено з якого приводу її запрошено. В усній формі повідомляти про причини своєї відсутності на робочому місці чи писати рапорт з даного приводу ОСОБА_1 категорично відмовилась. При цьому під час спілкування ОСОБА_1 поводила себе зухвало, агресивно, штовхала її в кабінеті та біля дверей загального коридору, при цьому голосно кричала, що зателефонує на спецлінію “102” та повідомить про те, що її силою утримують, при тому, що це не відповідало дійсності.
20.09.2021 до керівництва Департаменту з рапортом звернувся головний відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту підполковник поліції ОСОБА_13 , у агресивної якому вказано поведінки аналогічні за змістом відомості щодо нетактовної, зухвалої та агресивної поведінки ОСОБА_1 відносно ОСОБА_12 . 
У свою чергу 21.09.2021 до керівництва Департаменту з рапортом звернулась ОСОБА_1 у якому зазначила, що 20.09.2021 перебуваючи на своєму робочому місці від працівника відділу ОСОБА_5 дізналась, що їй необхідно з`явитись до ОСОБА_12 . Того ж дня вона прибула до відділу кадрового забезпечення та в кабінеті, де знаходився ще один працівник у неї відбулась розмова з ОСОБА_12 з приводу написання рапорту на відпустку у зв`язку з сімейними обставинами. Як зазначила ОСОБА_1 12.09.2021 о 19.59 в телефонному режимі вона звернулась до начальника відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту підполковника поліції ОСОБА_14 з приводу написання рапорту стосовно її відсутності на роботі у зв`язку з сімейними обставинами. Оскільки це був вечір вихідного дня і завезти рапорт нарочно вона не мала змоги, тому попрохала дозволу надіслати його через “Нову пошту” із м. Збараж Тернопільської області, що і було зроблено 13.09.2021. Того ж дня, їй зателефонувала ОСОБА_12 та сказала переписати рапорт, в якому зазначити, що прохає надати відпустку на 5 днів та переслати їй у месенжері “Ватсап”. Після вчинення вказаних дій вона отримала відповідь від ОСОБА_12 що містила позначку “+». 20.09.2021 під час спілкування з ОСОБА_12 на запитання щодо її рапорту, остання повідомила, що ніякого рапорту вона не отримувала і тому всі дні, які вона була відсутня рахуються прогулами. Крім того, як зазначила ОСОБА_1 , після того як вона повідомила ОСОБА_12 про те, що у неї зафіксовано на телефоні інформацію про надсилання їй рапорту, остання почала виривати телефон з рук, щоб знищити інформацію. У подальшому ОСОБА_12 перегородила їй дорогу та не давала вийти з кабінету тримаючи за руки та відштовхуючи від дверей. У зв`язку з цим вона повідомила, що якщо вказані дії не припиняться, то вона зателефонує на спецлінію “102” та лише після цього їй вдалось вирватись на коридор, проте остання догнала її біля виходу та виривала з її рук магнітний ключ, щоб не було змоги вийти. Завдяки тому, що в цей час вхідні двері відчинила працівник Департаменту їй вдалось вирватись від ОСОБА_12 . На думку ОСОБА_1 ОСОБА_12 грубо порушила її права, утримуючи її в кабінеті та приховавши рапорт на відпустку, у зв`язку з чим просить провести за вказаним фактом перевірку (вх. ДВБ № Д-1510/п від 21.09.2021). 
24.09.2021 у ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 було запропоновано надати пояснення з приводу відсутності її на службі без поважних причин у період з 13 по 17 вересня 2021 року, не інформування керівництва про обставини, що стали причинами таких дій, та щодо конфліктної ситуації, яка мала місце 20.09.2021 у приміщенні Департаменту за її участі. Однак, ОСОБА_1 відмовилася надати письмове пояснення, зазначивши, що все докладно розписано у її рапорті з даного приводу. При Цьому усно у відповідь на поставленні питання пояснила, що сімейні обставини, через які вона була відсутня на службі, є її сімейними обставинами 7 та повідомляти про них вона відмовляється. Також зазначила, що з приводу необхідності отримання відпустки вона звернулась 12.09.2021 у телефонному режимі до начальника відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття ДВБ НП України підполковника поліції ОСОБА_14 , при цьому керівництво відділу, управління та Департаменту про це не інформувала. У підтвердження своїх слів надала скріншоти зі свого телефону, які, на її думку, підтверджують її спілкування з начальником відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття ДВБ НПУ ОСОБА_14 та заступником начальника цього ж відділу ОСОБА_12 . З даного приводу складено відповідний акт (вх. ДВБ № 10430/42-06/2021 від 24.09.2021).
При вивченні наданих ОСОБА_1 скріншотів переписки встановлено, що 13.09.2021 о 13.51 на телефон начальника відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття було надіслано фото написаного від руки рапорту та повідомлення “якщо потрібно відправлю новою поштою” на яке о 13.54 надійшла відповідь “ок”. Та у подальшому на його телефон надіслано фото чеку про надсилання рапорту “Новою поштою”. Вивченням фото даного рапорту встановлено, що саме його оригінал надійшов до Департаменту 15.09.2021 за №Д-2118. 
Крім того зі скріншоту переписки ОСОБА_1 з ОСОБА_12 встановлено, що 13.09.2021 о 15.52 на телефон останньої було надіслано фото від руки написаного рапорту, датованого 13.09.2021, у якому зазначено, що вона просить надати невикористану частину щорічної оплачуваної відпустки за 2021 рік з 13.09.2021 у кількості 5 діб у зв`язку з сімейними обставинами (смертю бабусі), яку буде проводити у м. Збараж Тернопільської області. Однак оригінал вказаного рапорту на час проведення службового розслідування до Департаменту не надійшов. В той же час, з наданих ОСОБА_1 скріншотів встановлено факт телефонних дзвінків 12.09.2021 о 19.59 ОСОБА_14 та 13.09.2021 о 15.40 ОСОБА_12 . 
07.10.2021 ОСОБА_1 повторно було запропоновано надати пояснення з приводу її відсутності на роботі та обставин подій, що мали місце 20.09.2021, у ході чого вона повністю підтвердила інформацію, викладену у своєму рапорті та на запитання з приводу смерті бабусі повідомила, що 12.09.2021 о 19.30 її матері зателефонувала сусідка бабусі ОСОБА_15 , яка проживає у м. Збараж Тернопільської області, та повідомила, що останню забрали до реанімації де вона померла. В подальшому прибувши до лікарні було встановлено, що бабуся перебуває в тяжкому стані в реанімаційному відділенні, де знаходилася 5 днів. На запитання з приводу того, чому вона не повідомила безпосереднього керівника з приводу необхідності отримання відпустки, пояснила, що на той час вона з ним не спілкувалась, так як 10.09.2021 він обізвав її, у зв`язку з чим вона заблокувала його номер у своєму телефоні, їй не відомо чи той їй телефонував. 
Опитаний начальник відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту підполковник поліції ОСОБА_14 , пояснив що з 10.09.2021 до часу опитування він перебував на лікарняному. 12.09.2021 у вечірній час доби, точного часу не пам`ятає, йому зателефонувала працівник Департаменту ОСОБА_1 , яка повідомила, що у неї померла бабуся та їй необхідна відпустка з виїздом до іншої області. На що він їй повідомив, що співчуває, та сказав, щоб вона написала рапорт, скинула його спочатку через месенджер, а в подальшому надіслала поштою. При цьому наголосив, що вона має узгодити питання відпустки з керівництвом. На шо вона відповіла “добре” та наступного дня у месенжері “Ватсап” надіслала йому перебував чергу переслав ОСОБА_12 , оскільки на той час перебував на лікарняному. Більше з даного приводу пояснити нічого не зміг. 
Опитана з даного приводу ОСОБА_12 пояснила, що 13.09.2021 близько 13.53 на її телефон у месенжері “Ватсап” від ОСОБА_14 надійшло фото рапорту ОСОБА_1 , щодо надання їй вихідних днів у період з 13 по 17 вересня 2021 року у зв`язку з сімейними обставинами. Вивчивши фотокопію цього рапорту та встановивши невідповідність його написання, нею у телефонному режимі було роз`яснено ОСОБА_1 про необхідність написання рапорту встановленого зразку та погодження його з керівництвом. Після цього ОСОБА_1 скинула фото переписаного рапорту із зазначенням підставою надання відпустки смерть бабусі, на що вона підтвердивши правильність його написання надіслала “+”. У подальшому їй стало відомо, що ОСОБА_1 на роботу не вийшла та з керівництвом Департаменту свою відпустку не узгодила. По виходу на роботу оригінал вказаного рапорту на відпустку та підтверджуючі документи необхідності її надання не надала. При цьому 20.09.2021 на прохання пояснити причини відсутності на роботі нічого не пояснила, а навпаки стала вести агресивно. 
Опитаний ОСОБА_3 , який на час подій, що досліджуються у службовому розслідуванні є безпосереднім керівником ОСОБА_1 , оскільки фактично з 17 липня 2021 року начальник відділу запобігання майновим злочинам управління протидії корупції Департаменту полковник поліції ОСОБА_16 виконання посадових обов`язків за посадою не здійснює, так як перебуває з цього часу у визначених законодавством відпустках та на амбулаторному лікуванні, пояснив, що 13.09.2021 під час проведення наради виявив відсутність ОСОБА_1 на робочому місці. Відразу на її номер телефону ним був здійснений дзвінок, який залишився без відповіді. На запитання до колег чи відомі комусь причини відсутності ОСОБА_1 на роботі, ОСОБА_4 повідомив, що напередодні вона написала йому повідомлення з проханням надати номер начальника відділу кадрів, оскільки поїхала хоронити бабусю. При цьому особисто йому як керівнику про це нічого не повідомила та з рапортом про надання відпустки не зверталась. На його постійні телефонні дзвінки не відповідала. У зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 на робочому місці ним у присутності працівників відділу складались відповідні акти. Крім того упродовж всього терміну відсутності її на роботі він прохав підлеглих працівників телефонувати їй, щоб дізнатись причини відсутності її на роботі. У телефонній розмові з ОСОБА_5 вона повідомила, що знаходиться на похоронах бабусі. 20.09.2021 ОСОБА_1 вийшла на роботу, при цьому жодних пояснень своєї відсутності та будь-які копії свідоцтва про смерть рідних не надала. Крім того, за час відсутності на роботі їй також телефонував працівник відділу ОСОБА_6 та начальник відділу Департаменту Крикун Т., яким вона також ОСОБА_17 пояснення своєї відсутності не надала. До своїх пояснень ОСОБА_18 додав головний аудіозапис розмови ОСОБА_1 та ОСОБА_19 .
Опитаний головний оперуповноважений-інспектор відділу запобігання майновим злочинам Департаменту підполковник поліції ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 12.09.2021 о 19.50 у месенжері “Ватсап” йому надійшло повідомлення від ОСОБА_1 з проханням надати номер телефону начальника кадрів, оскільки поїхала хоронити бабусю. На її прохання він скинув їй наявний у нього номер телефону та у подальшому з ним на зв`язок вона відділу не виходила. Про вказану переписку він 13.09.2021 на нараді працівників повідомив ОСОБА_3 . У подальшому в його присутності були складені акти відсутності на роботі ОСОБА_1 . Після того, як вона з`явилась на службі, з приводу підстав її відсутності він з нею не спілкувався. 
Вивченням скріншоту переписки ОСОБА_4 з ОСОБА_1 за 12.09.2021, встановлено, що о 19.50 на номер ОСОБА_4 надійшло повідомлення “Привіт. Якщо маєш дай будь-ласка номер телефону начальника кадрів”. О 19.51 ОСОБА_4 надіслано відповідь “Привіт. Що трапилось? ”. О 19.52 надійшло повідомлення “Поїхала хоронити бабую” у відповідь ОСОБА_4 о 19.52 надіслано повідомлення “Прийми мої співчуття” та о 19.52. отримано відповідь “Дякую”. У подальшому о 19.53 ОСОБА_4 надіслав повідомлення “0(97)4009665”. Опитаний головний оперуповноважений-інспектор відділу запобігання майновим злочинам управління протидії корупції Департаменту підполковник поліції ОСОБА_5 , пояснив, що 14.09.2021 за вказівкою ОСОБА_3 він зателефонував ОСОБА_1 з метою встановлення причин її відсутності на роботі, оскільки вона не відповідала на телефонні дзвінки ОСОБА_3 . Об 11.48 ним був здійснений телефонний дзвінок, який залишився без відповіді, а у подальшому о 11.50 ОСОБА_1 особисто зателефонувала йому та повідомила, що знаходиться на похоронах своєї бабусі та їй не зручно розмовляти. У подальшому з нею він не спілкувався. При цьому був присутній при складані актів відсутності її на роботі.
Опитаний головний оперуповноважений-інспектор відділу запобігання майновим злочинам управління протидії корупції Департаменту підполковник поліції ОСОБА_6 , пояснив, що 13.09.2021 о 15.43 він за вказівкою ОСОБА_3 телефонував ОСОБА_1 з метою з`ясування причин відсутності її на роботі, при цьому на телефонний дзвінок вона не відповіла. Коли саме вона з`явилась на роботі йому не відомо оскільки з 20.09.2021 по 11.10.2021 перебував у черговій відпустці. 
Опитаний головний оперуповноважений-інспектор відділу запобігання майновим злочинам управління протидії корупції Департаменту майор поліції ОСОБА_7 , пояснив, що у період з 13 по 17 вересня 2021 року ОСОБА_1 дійсно була відсутня на службі та у його присутності були складені акти з даного приводу. За вказаний час він телефонував ОСОБА_1 один раз, точної дати не пам`ятає, у службових питаннях, при цьому вона повідомила, що дуже зайнята і їй треба йти. У подальшому ОСОБА_1 з`явилась на роботі 20.09.2021. 
Опитаний старший оперуповноважений відділу запобігання майновим злочинам Віталій управління протидії корупції Департаменту рядовий поліції ОСОБА_20 , пояснив, що він дійсно був присутній під час складання актів відсутності на роботі ОСОБА_1 при цьому особисто їй не телефонував та про обставини відсутності її на службі з нею не спілкувався. 
Опитана начальник відділу моніторингу державних закупівель управління протидії корупції Департаменту підполковник поліції ОСОБА_19 , пояснила, що 15.09.2021 нею був здійснений телефонний дзвінок на номер телефону ОСОБА_1 , у ході розмови з якою остання повідомила, що перебуває у місті Збараж та повернеться до міста Києва 17.09.2021. З приводу того, що у неї трапилось, нічого не повідомила, та уникала відповідей на поставлені питання, при цьому не заперечувала факту того, що у неї в родині трапилось горе. Прослуховуванням аудіозапису розмови ОСОБА_19 з ОСОБА_1 встановлено, що остання повідомляє про те, що знаходиться в м. Збараж та планує повернутись до м. Києва 17.09.2021. На запитання ОСОБА_19 щодо обставин подій, що стались уникає відповідей. При цьому приймає співчуття та не заперечує факту похорон.
Згідно з даними особової справи ОСОБА_1 її бабусею по матері є ОСОБА_15 , 1938 р.н, а бабусею по батьку - ОСОБА_21 , 1936 р.н.
Перевіркою відомостей щодо вказаних осіб за обліковими записами Державного реєстру актів цивільного стану громадян, встановлено, що на сьогодні ОСОБА_22 серед померлих не значиться, тобто жива, а ОСОБА_21 померла ще у 2014 році. 
Таким чином, повідомляючи про необхідність отримання відпустки у зв`язку з сімейними обставинами, а саме смертю бабусі, ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що це є неправдою, свідомо, з метою отримання відпустки та (або) вихідних днів, ввела в оману керівництво Департаменту та колег по службі. 
Навіть з урахуванням того факту, що попередньо можливо ОСОБА_1 не було відомо, що бабуся жива, у подальшому вона вказаного факту у телефонних розмовах з працівниками Департаменту не спростувала, а навпаки надіслала фото рапорту з зазначенням факту смерті бабусі та повідомляла, що перебуває на її похоронах, що підтверджується поясненнями опитаних працівників, та фотокопією рапорту. 
Також встановлено, що ОСОБА_1 з приводу необхідності отримання відпустки ні до безпосереднього, ні до прямого керівника не зверталась, та про свій від`їзд до м. Збараж нікого не поінформувала. При цьому упродовж 5 днів на телефонні дзвінки безпосереднього керівника не відповідала та після прибуття на роботу доказів необхідності отримання відпустки та (або) вихідних днів без узгодження з керівництвом не надала, а навпаки стало відомо, що причина, через яку вона намагалася отримати відпустку та (або) вихідні дні, не відповідає дійсності.
Під час опитування у службовому розслідуванні ОСОБА_1 що їй не відомо чи телефонував їй особисто безпосередній керівник ОСОБА_3 , що є завідомо неправдивою інформацією, оскільки з наданого останнім скріншоту переписки ОСОБА_1 з начальником відділу запобігання майновим злочинам Департаменту ОСОБА_16 , який був йому надісланий у ході спілкування, остання чітко зазначила йому, що ОСОБА_3 постійно їй телефонує, але їй не до нього та у зв`язку з тим, що він її образив, обізвавши нецензурним висловом, спілкуватись з ним не хоче. 
Крім того, 11.10.2021 ОСОБА_1 звернулась з клопотанням розглянути питання щодо конфліктної ситуації, яка склалась у неї з ОСОБА_3 , через яку вона не поінформувала його про необхідність отримання відпустки та причини відсутності на роботі. Так, нею зазначено, що 10.09.2021 о 15.33 ОСОБА_3 у телефонній розмові з нею допустив порушення етичних правил поведінки, обізвавши її нецензурним висловом, у зв`язку чим вона не хотіла з ним спілкуватись. З даного приводу вона написала рапорт на ім`я керівництва Департаменту, який передала безпосередньо ОСОБА_3 (копію додає). 
Додатково опитаний ОСОБА_3 категорично заперечив факт висловлювання на її адресу нецензурними висловлюваннями та надходження до нього будь-якого рапорту, крім того, додав скріншоти переписки з ОСОБА_1 за 10.09.2021 у месенжері “Ватсап”, де чітко зазначено, що упродовж дня майже до 19.00 вона з ним здійснювала переписку по робочим питанням і ні про які неприязні відносини у ній мова не йшла.
При вивчені скріншотів переписки, наданих ОСОБА_3 , встановлено, що у них містяться повідомлення робочого характеру. Так, протягом робочого дня ОСОБА_3 ставляться завдання по перевірках осіб за базами даних та задаються питання щодо відсутності у звітах відомостей по кримінальних провадженнях. О 18.45 ОСОБА_3 надсилає повідомлення із завданням перевірити інформацію щодо перетину кордону окремим автомобілем. На вказане завдання приходить відповідь “Треба було не йти першим з роботи, якщо знали, що є не вирішенні питання!!!!! ”. Подальше запитання ОСОБА_3 щодо вміння користуватися базою даних було проігнороване, а о 19.03 ним надіслане повідомлення “Завтра жду на работе, будем учиться работать с базами! К 10.00”. Дане повідомлення також було проігнороване. 
Із зазначеного вбачається, що ніщо не заважало ОСОБА_1 повідомити ОСОБА_3 про сімейні обставини та необхідність отримання відпустки у месенжері “Ватсап”, оскільки навіть після того, як нібито він висловлювався на її адресу нецензурними висловами, вона продовжувала упродовж дня з ним спілкуватись. 
Крім того, не заслуговує на увагу написання 10.09.2021 ОСОБА_1 вищевказаного рапорту, оскільки його оригінал так і не був наданий на розгляд керівництву Департаменту, а твердження Дрібніцової О.О. щодо передачі його ОСОБА_3 суперечить порядку надання скарг на дії посадових осіб, передбаченому Законом України “Про звернення громадян” та Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 15.11.2017 № 930, і взагалі логічному мисленню, оскільки рапорт був написаний щодо його ж можливих неправомірнихдій.
Також, встановлено, що ОСОБА_1 достовірно знала порядок написання та узгодження рапортів про надання відпусток, оскільки лише у 2021 році вона тричі зверталася з рапортами та погоджувала їх з керівництвом Департаменту, на підставі яких їй надавались відпустки. При цьому порядок отримання відпустки є незмінним з 2015 року, з часу вступу її на службу до Національної поліції України.
Зокрема, на підставі рапортів ОСОБА_1 , наказом Департаменту від 27.04.2021 № 127 о/с їй надано частину щорічної оплачуваної відпустки за 2020 рік у період з 27 квітня по 17 травня 2021 року з виїздом до Тернопільської області; наказом Департаменту від 07.06.2021 № 174 /с їй надано частину щорічної оплачуваної відпустки за 2021 рік у період з 17 червня по 03 липня 2021 року з виїздом до Республік Чорногорія, Албанія та Північна Македонія; наказом Департаменту від 02.08.2021 № 241 о/с їй надано частину щорічної оплачуваної відпустки за 2021 рік у період з 05 по 14 серпня 2021 року виїздом до Республіки Хорватія. 
Згідно з листом центральної поліклініки МВС України від 08.10.2021 №33/3 -1181 ОСОБА_1 у період з 13 по 17 вересня 2021 року на амбулаторному лікуванні не перебувала. 
Отже, відсутність ОСОБА_1 у період з 13 по 17 вересня 2021 року не була узгоджена з керівництвом та не оформлена у встановленому порядку, а підстави її надання є вигаданими та такими, що не відповідали дійсності.
Крім того, з отриманих у ході службового розслідування пояснень ОСОБА_3 та зібраних матеріалів установлено, що ОСОБА_1 за останні 2 місяці до 13.09.2021 у вихідні, святкові та неробочі дні до роботи не залучалась взагалі, а у період з 06.07.2021 по 05.08.2021 перебувала на лікарняному. 
Також встановлено, що протягом 2021 року ОСОБА_1 неодноразово перебувала на лікарняних. 
Так, у період з 19.03.2021 до 20.04.2021 перебувала на амбулаторному лікуванні в Центральній поліклініці МВС України (довідка про тимчасову непрацездатність поліцейського №968 від 19.03.2021). 
У період з 06.07.2021 по 21.07.2021 перебувала на стаціонарному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві “Центр спортивної медицини міста Києва” (виписка №405 від 21.07.2021). 
У період з 22.07.2021 по 05.08.2021 перебувала на амбулаторному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві “Консультативнодіагностичний центр № 1 Дарницького району м. Києва” (довідка про тимчасову непрацездатність особи рядового або начальницького складу від 22.07.2021 №39). 
При цьому, незважаючи на перебування ОСОБА_1 на лікарняних, по їх завершенню за її проханням безперешкодно надавались відпустки, що свідчить про відсутність будь-якого упередженого ставлення по відношенню до неї з боку керівництва, у тому числі ОСОБА_3 . 
Згідно з інформацією, наданої сектором кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту, з початку 2021 року ОСОБА_1 не приймала участі у відрядженнях.
Вищезазначені обставини свідчать, що ОСОБА_1 не мала підстав для вихідних днів, передбачених частиною п`ятою статті 91 Закону “Про Національну поліцію”, як поліцейський, який виконував службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні.
При дослідженні конфліктної ситуації, що склалась 20.09.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_12 вивчено відеозапис з камер відеонагляду, розташованих на 5 поверсі адміністративної будівлі АДРЕСА_2 , на який у своєму рапорті посилається ОСОБА_1 . 
Переглядом відео встановлено, що 20.09.2021 о 09.57 ОСОБА_1 запрошує з коридору до кабінету №51 ОСОБА_12 . О 10.03 відчиняються двері кабінету №51, з них одночасно виходять ОСОБА_12 та ОСОБА_1 , при цьому у подальшому ОСОБА_12 йде до виходу спиною, а ОСОБА_1 відштовхуючи її намагається залишити приміщення. Заходів фізичного впливу по відношенню до ОСОБА_1 на відео не зафіксовано, як і насильного її утримання. Крім того з відео вбачається, що безпосереднім свідком цих поліції є ОСОБА_13 . Також, згідно з відеозаписом свідками події можуть бути працівники Департаменту ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . 
Опитаний провідний інспектор відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту ОСОБА_23 пояснив, що 20.09.2021 близько 10.00 відчинивши двері зі свого кабінету на коридор, він помітив на ньому заступника начальника відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту ОСОБА_12 , яка перебувала спільно з працівником Департаменту, як йому у подальшому стало відомо ОСОБА_1 , оскільки вона стояла обличчям до виходу та бачив він її лише зі спини, протягом декількох секунд розмовляли на підвищених тонах, після чого остання залишила приміщення 5 поверху. Про що конкретно йшла мова йому не відомо. Будь-яких фактів застосування фізичного впливу по відношенню до ОСОБА_1 у його присутності не було.
Опитана у ході службового розслідування провідний інспектор відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту ОСОБА_24 , пояснила, що 20.09.2021 приблизно о 09.46 піднімаючись сходами з четвертого на п`ятий поверх в адміністративній будівлі МВС підійшла до вхідних дверей, які розташовані на п`ятому поверсі, та коли за допомогою магнітного ключа їх відчиняла, вхідні двері раптово відчинилися з яких вибігла ОСОБА_1 , яка її відштовхнула і побігла вниз по сходах. Зайшовши в коридор п`ятого поверху вона побачила ОСОБА_13 , який стояв біля відчинених біля відчинених дверях кабінету №51 та ОСОБА_12 у коридорі.
Додатково опитані з даного приводу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 категорично заперечили факт утримання ОСОБА_1 в приміщені кабінету чи застосування будь-яких заходів фізичного або психологічного тиску по відношенню до неї. При цьому повідомили, що саме ОСОБА_1 перебувала у збудженому стані та агресивно себе поводила. 
Таким чином, на підтвердження доводів ОСОБА_1 щодо можливих неправомірних дій ОСОБА_12 , які мали місце 20.09.2021, у ході службового розслідування не здобуто достатніх доказів, які б їх підтверджували. 
При цьому, крім показів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не встановлено достатніх даних, які б вказували на порушення правил етичної поведінки ОСОБА_1 20.09.2021.
Тобто факт порушення правил етичної поведінки працівниками Департаменту під час спілкування 20.09.2021 не знайшов свого об`єктивного підтвердження, оскільки нічим іншим крім показів працівників, що приймали у ньому участь, не підтвердився. 
Виходячи зі змісту Присяги поліцейського та сутності поняття службової дисципліни, а також ураховуючи наявні в матеріалах службового розслідування факти відсутності ОСОБА_1 на службі без поважних причин у період з 13.09.2021 по 17.09.2021, нею учинено умисні дії, які виразились у порушенні службової дисципліни, а саме відсутності на роботі у вищезазначені дні без поважної причини та невиконанні покладених на неї службових обов`язків. При цьому, об`єктивних та непереборних підстав для уникнення вчинення таких порушень у ОСОБА_1 не існувало, і ці порушення усвідомлювались нею та залежали від її волі.
Крім цього, ОСОБА_1 13.09.2021 свого безпосереднього та прямого керівника про причини своєї відсутності на службі (робочому місці), а також обставини, що ускладнюють виконання покладених на неї службових обов`язків, не інформувала, про що свідчить її пояснення та пояснення опитаних працівників Департаменту”.
Отже, проаналізувавши фактичні обставини в справі та врахувавши зібрані в ході службового розслідування докази про безпідставну відсутність позивача за місцем служби в період з 13.09.2021 по 17.09.2021, суд дійшов висновку про те, що підстави, за яких призначено службове розслідування, а саме - допущення прогулу позивачем є такими, що знайшли своє підтвердження.
Позивач безпосереднього керівника про причини невиходу на службу не повідомила та дозвіл на такий невихід не отримала, що підтверджується матеріалами службового розслідування та матеріалами справи.
Наявність поважних причин відсутності позивача на службі з 13.09.2021 по 17.09.2021, на що посилалася позивач, ні дисциплінарною комісією, ні судом не встановлено.
Отже відповідач дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач порушила дисципліну, вчинила дисциплінарний проступок, що відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України є підставою для накладення дисциплінарного стягнення.
Щодо посилання позивача про розгляд рапорту від 13.09.2021, який направлений Новою поштою та отриманий відповідачем 15.09.2021 через місяць, то такі судом не беруться до уваги, оскільки такий був не оформлений належним чином та не погоджений з безпосереднім керівником.
Щодо питання прийняття оскаржуваних наказів під час тимчасової непрацездатності позивача, суд зазначає таке.
Відповідно до частини третьої статті 21 Дисциплінарного статуту перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Відповідно до частини 4 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.
Отже, застосування дисциплінарного стягнення і його виконання (реалізація) здійснюються різними наказами. При цьому застосування дисциплінарного стягнення під час перебування особи на лікарняному дозволяється, проте реалізація дисциплінарного стягнення здійснюється виключно після закінчення лікарняного та виходу особи на службу.
У спірних правовідносинах, наказ №344 о/с від 26.10.2021 був прийнятий під час тимчасової непрацездатності позивача.
Саме з цих підстав відповідачем було винено наказ №167 о/с від 21.04.2022, яким змінено дату звільнення на 05.11.2021 (перший робочий день після закінчення лікування).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2020 у справі № 205/4196/18, за схожих обставин справи, де предметом оцінки було звільнення позивача у період його тимчасової непрацездатності, зробила висновок, що у разі порушення гарантій, визначених частиною третьою статті 40 КЗпП України, негативні наслідки слід усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (відпустки).
У постанові від 21.06.2024 справі № 560/16056/21 Верховний Суд надавав правову оцінку реалізації дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції поліцейського в день його тимчасової непрацездатності. Так, установивши, що звільнення позивача (який проходив службу в Національній поліції України) відбулося в період його тимчасової непрацездатності, Верховний
Суд виснував, що належним способом захисту порушених прав позивача у цій частині є зміна дати звільнення, а не поновлення на роботі.
Таким чином, дії відповідача в частині зміни дати звільнення позивача є правомірними.
Крім того, Закон України “Про Національну поліцію” не містить приписів щодо застосування норм трудового законодавства у випадку, якщо цим законом не врегульовано спірних відносин, застосування положень Кодексу законів про працю України та іншого трудового законодавства, які обмежують звільнення особи під час її перебування у стані тимчасової непрацездатності, до даних правовідносин є неможливим.
Викладене свідчить про помилковість посилання позивача на норми Кодексу законів про працю України.
Посилання позивача на особисту неприязнь до неї зі сторони керівництва є неприйнятними, оскільки ці обставини не спростовують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Щодо пропорційності застосованого дисциплінарного стягнення вчиненому дисциплінарному проступку.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Аналогічна позиція міститься в постановах Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 808/1089/17, від 07.03.2019 у справі № 819/736/18.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії”). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії”). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Згідно з ч.1, ч.2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст .2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.
Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.
У зв`язку з відмовою у позові, розподіл судових витрат не здійснюється.
Згідно з положеннями абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №2825-IX, судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.
Керуючись ст.ст. 73-74, 139, 241-246, 257-262 КАС України, суд, 
у х в а л и в :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академії Богомольця, 10, ЄДРПОУ 40108578), Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академії Богомольця, 10, ЄДРПОУ 40116086) відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Грень Наталія Михайлівна