Справа № 947/43098/25
Провадження № 2-о/947/63/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2026 року
Київський районний суд м. Одеси 
у складі головуючого - судді Луняченка В.О. , 
за участю:
секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,
представника заявника ОСОБА_1 
представника заінтересованої особи – Кріцької Д.Є.
розглянувши заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», заінтересована особа Одеська міська рада, про визнання спадщини відумерлою, - 
ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Одеси 17.11.2025 надійшла заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ « Ощадбанк» ( далі Ощадбанк) про визнання відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 16.6 кв.м та передати її у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради ( далі ОМР). 
У судовому засіданні представник заявника наполягала на задоволенні заяви та заперечувала проти клопотання представника заінтересованої особи про залишення заяви без розгляду.
Представник заінтересованої особи заперечувала проти задоволення заяви та підтримала заявлене клопотання про залишення заяви без розгляду у звязку із наявністю спору про право.
Як встановлено судом 18 грудня 2006 року ВАТ «Ощадбанк» ( правонаступником якого є АТ Ощадбанк) і ОСОБА_2 уклали кредитний договір №977 за умовами якого Банк надав, а ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 25 000,00 дол. США, ( що складало на той час 1 262 500, 00 грн. ) Відповідно до умов договору кредит надавався строком до 18 грудня 2011 року зі сплатою 11,5% річних.
У якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 18 грудня 2006 року банк уклав з ОСОБА_2 іпотечний договір від 18.12.2006 року згідно якому ОСОБА_2 передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу. 
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, Ощадбанк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення з ОСОБА_2 кредитних коштів у 2011 році. 
Заочним рішенням Київського райсуду від 21.10.2011 року позов Банку було задоволено і з ОСОБА_2 на користь Банку стягнуто 13024,96 дол. США ( або 106224,56 грн.), де борг за тілом кредиту – 2065 дол. США, борг за відсотками – 6,14 дол. США, прострочена заборгованість за кредитом – 7676,02 дол. США, прострочена заборгованість за відсотками – 288,39 до. США, пеня - 2763,19 дол. США., пеня заборгованості за відсотками 213, 72 дол. США, неустойка за ненадання документів – 12,50 дол. США, комісія за обслуговування боргу – 2400 грн. 
Оскільки при ухваленні заочного рішення між сторонами кредитний договір не був розірваний, а ухвалення рішення, згідно діючого законодавства України на момент ухвалення заочного рішення, не було підставою для припинення нарахування відсотків та пені за кредитом, то з моменту ухвалення рішення, відповідно до п.1.6.1.1 договору про кредитний договір були нараховані відсотки та пеня, у зв`язку з чим з моменту ухвалення рішення виникла заборгованість за кредитом що обумовила нове звернення Ощадбанку до суду.
Вказані обставини встановлені судом при розгляду справи №1512/17467/2012 і не підлягають додатковому доказуванню.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2013 року (№1512/17467/2012) з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 2424,97 дол. США, (або 19375,7 грн.) та судові витрати на суму 214,60 грн.
На виконання вказаного рішення суду 15.11.2013 було видано виконавчі листи та відкриті виконавчі провадження №50261069 та №50260960.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 та 03.08.2016 АТ «Ощадбанк» направлена вимога кредитора до Третьої одеської державної нотаріальної контори.
29.12.2016, 05.09.2017, 03.09.2018, 11.07.2019, 28.06.2023 АТ «Ощадбанк» повторно звертався з листами до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із запитом щодо надання інформації про спадкоємців померлого ОСОБА_2 та згідно отриманих відповідей Третьої Одеської державної нотаріальної контори від 17.01.2017, 14.09.2017, 11.09.2018, 17.06.2019, 11.07.2023 встановлено, що спадкоємці з питань прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.04.2025 встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно листа ОСББ «Академік-К» від 26.04.2025 з приводу власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (померлого) повідомлено: за адресою: АДРЕСА_3 з 2016 року ніхто не мешкає, спадкоємці від спадщини відмовились, контактів родичів немає, наявний борг по внескам в ОСББ (нарахування зупинено після 8000 грн).
Згідно листа Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 29.04.2025 встановлено, що станом на 03.08.2016 та 28.04.2025 за адресою: АДРЕСА_3 значився/значиться зареєстрованим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації місця проживання - 29.08.1997.
Судом витребувана з Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса копія спадкової справи №710/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 яка відкрита 08 серпня 2016 року за зверненням кредитора Ощадбанк, зі змісту якої вбачається відсутність звернень спадкоємців для отримання спадщини. 
Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). 
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). 
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.
Цивільним кодексом України ( далі ЦК України) врегульовано спадкове право.
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( частина перша статті 1268 ЦК України).
За змістом статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.
Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.
Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.
У даному випадку суд встановивши що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент звернення до суду з даною заявою пройшло більш ніж рік, на момент смерті він був власником АДРЕСА_1 , за вказаний період з моменту смерті заяв від спадкоємців не надходило, вважає що є підстави для визнання даного майна відумерлою спадщиною у відповідності до вимог ст. 1277 ЦК України.
Щодо питання законності звернення із відповідною заявою саме Ощадбанку , суд вважає що наявність відповідних рішень суду що набрали законної сили та якими встановлені обставини, що не підлягають додатковому доказуванню у відповідності до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, а саме наявність кредитних зобов`язань між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , дозволяють прийти до висновку про наявність у Ощадбанка права на звернення до суду із відповідною заявою. 
У відповідності до вимог п.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. 
При розгляді клопотання представника ОМР про залишення заяви без розгляді у звязку із наявністю спору щодо наявності у Банка статусу кредитора враховуючи факт отримання кредитодавцем рішень суду про дострокове повернення кредитних коштів та недоведеність наявності виконавчого провадження з виконання даних рішень судом враховується правовий висновок, зазначений Верховним Судом у постанові від 29.01.2026 у справі №490/132/22, а саме у пункті 48 Постанови зазначено наступне: « доводи про те, що у цій справі існує спір про право, що виключає можливість розгляду заяви Банка в окремому проваджені, є безпідставні, оскільки право кредитора спадкодавця на звернення із заявою про визнання спадщини відумерлою прямо передбачено законом і така заява, за загальним правилом, розглядається в порядку окремого провадження. Тобто, сама собою відповідна заява кредитора не свідчить про виникнення спору про право, адже в ній відсутні вимоги про стягнення боргу чи звернення стягнення на забезпечувальне майно. Водночас, заперечення заінтересованої особи – міської ради проти задоволення заяви Банка про визнання спадщини відумерлою не свідчать про існування спору про право. Оскільки у справі судами не встановлено існування спадкоємців, то спадщина визнається відумерлою та підлягає передачі її територіальній громаді. При цьому нормами закону не передбачено право територіальної громади на відмову від спадщини». 
Враховуючи вказані правові висновки Верховного Суду суд вважає заявлене клопотання про залишення заяви без розгляду таким що не підлягає задоволенню. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 293, 353,354 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання представника Одеської міської ради про залишення без розгляду заяви заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ « Ощадбанк», заінтересована особа Одеська міська рада, про визнання спадщини відумерлою .
Задовольнити заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ « Ощадбанк», заінтересована особа Одеська міська рада, про визнання спадщини відумерлою.
Визнати відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РОНКПП НОМЕР_1 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 16.6 кв.м та передати її у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. 
Повний текст рішення складено 25.03.2026.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення.
Учасник справи , якому повний текст не було вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Суддя           В. О. Луняченко