Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
31 березня 2026 року справа №520/31219/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТИКСТРОЙГРУП"
до Державної служби України з безпеки на транспорті
про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛОГІСТИКСТРОЙГРУП» (далі по тексту – позивач) звернулося до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту – відповідач), в якій визнати протиправним та скасувати постанову Управління державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №085190 від 28.10.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується із вказаними постановами, оскільки не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводилася перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт, при цьому, транспортний засіб, щодо якого проводилась рейдова перевірка (перевірка на дорозі), також, не належать позивачу. Водночас, у позивача відсутні будь-які правовідносини (як цивільно-правові, так і трудові) із водієм транспортного засобу, щодо якого проводилась рейдова перевірка (перевірка на дорозі). Відтак, на його думку, постанова Управління державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №085190 від 28.10.2025 незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.
Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідач 18.12.2025 через систему "Електронний суд" надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.
Позивач 24.12.2025 подав до суду відповідь на відзив, у якому заперечив проти доводів відповідача та підтримав свою правову позицію.
Розглянувши усі надані сторонами документи, у тому числі ті, які надійшли до суду через систему "Електронний суд" та наявні у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" з моменту звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.
Керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі – Порядок № 1567), на підставі направлення на перевірку Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області № ОНР 002613 від 08.08.2025, 15.08.2025 співробітниками Відділу проводилась рейдова перевірка на перехресті доріг О-230502 та О-230503.
Згідно з матеріалами справи, був перевірений транспортний засіб марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHWARZMUELLER, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить ОСОБА_2 , проте використовується позивачем у господарській діяльності згідно наданої водієм товарно-транспортної накладної № 000628 від 15.08.2025.
Співробітниками Відділу встановлено, що надана товарно-транспортна накладна оформлена не належним чином – не зазначено параметри транспортного засобу, а саме: загальної ваги, у тому числі з вантажем та маси бруто.
У зв`язку з виявленням зазначеного порушення складено акт № ОАР 068130 проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.08.2025 (далі – акт), зі змістом якого водій був ознайомлений, копію отримав, підписавши останній.
За результатами розгляду зазначеної справи Управлінням винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 085190 від 28.10.2025 у сумі 17 000,00 грн.
Як зазначає позивач, транспортний засіб, щодо якого проведена рейдова перевірка (перевірка на дорозі) не належить позивачу на праві власності або праві користування (оренди). Позивач наголошує в позовній заяві, що ним не здійснювались перевезення 15.08.2025 зазначеним транспортним засобом, що підтверджується змістом самого Акту. Водночас, у позивача відсутні будь-які правовідносини (як цивільно-правові, так і трудові) із водієм ОСОБА_1 .
Позивач, вважаючи протиправною постанову від 28.10.2025 № 085190, звернувся до суду з даною позовною заявою.
Щодо правового регулювання спірних правовідносин, суд зазначає наступне.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Предметом спірних правовідносин є правомірність застосування до Позивача санкцій за порушення положень чинного законодавства, зокрема у вигляді адміністративно- господарського штрафу.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001.
Статтею 1 Закону України № 2344-III зокрема визначено, що:
автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;
вантажовідправник фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату;
товарно-транспортна накладна це єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.
Відповідно до статті 33 Закону України № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Частиною першою статті 34 Закону України № 2344-III передбачено, що автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Відповідно до частини дванадцятої статті Закону України №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджений Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), який визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (пункт 4 Порядку).
Пунктом 15 Порядку №1567 встановлений виключний перелік питань, що з`ясовується під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі), серед яких зазначено: перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Згідно пункту 25 та 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до положень статті 48 Закону України № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Частиною третьою статті 48 Закону України № 2344-III визначено, що при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:
- дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
- автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
- вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
- транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;
- пункти завантаження і розвантаження.
Згідно з пунктом 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Отже, чинним законодавством визначено істотні дані, що має містити ТТН, зокрема, найменування та код ЄДРПОУ вантажовідправника, автомобільного перевізника та вантажоодержувача.
Суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язкові реквізити ТТН - це інформація, яку повинна містити остання та за відсутності якої документ втрачає визначений Правилами №363 статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.
Як встановлено з матеріалів справи, під час перевірки водій транспортного засобу, який перевозив вантаж, надав до перевірки товарно-транспортну накладну від 15.08.2025 №000628, яка оформлена неналежним чином – не зазначено параметри транспортного засобу, а саме: загальної ваги, у тому числі з вантажем та маси бруто.
Таким чином, зазначена накладна не містить усіх передбачених для товарно-транспортної накладної реквізитів.
Водночас, Верховний Суд у постановах від 25 липня 2024 року у справі № 440/2334/23 та від 10 жовтня 2024 року у справі № 440/17818/21, а також від 04 березня 2025 року у справі №440/4136/23 зазначив, що наявність недоліків в заповненні товарно-транспортної накладної, посадові особи контролюючого органу уважають це відсутністю передбаченого законом документа. У зв`язку з чим, дійшов висновків, що під час проведення перевірки водій, в порушення вимог статті 48 Закону № 2344-III, не надав належним чином оформлену товарно-транспортну накладну.
Отже, Верховний Суд сформував правовий висновок у подібних правовідносинах щодо застосування статей 48, 60 Закону України № 2344-III, положень пункту 11.1 Правил № 363, в частині оформлення товарно-транспортної накладної із зазначенням обов`язкових реквізитів, який є релевантним до обставин цієї справи.
Щодо тверджень позивача, що транспортний засіб щодо якого була проведена рейдова перевірка (перевірка на дорозі) не належить йому на праві власності або праві користування (оренди) та він не здійснював будь-яких перевезень 15.08.2025 зазначеним транспортним засобом, що підтверджується змістом самого акту, суд зазначає наступне.
Відповідальність у вигляді адміністративно - господарського штрафу передбачена саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Більш того, з огляду на обсяг наданих під час здійснення перевірки доказів, відповідно до яких користувачем транспортного засобу є позивач, який здійснював перевезення вантажу, то очевидним є висновок про те, що саме він і є суб`єктом відповідальності як перевізник у розумінні наведених вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».
Судом встановлено, що для встановлення дійсного суб`єкта відповідальності (автомобільного перевізника) визвано власника транспортного засобу – ОСОБА_2 19.09.2025 на адресу Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Панасюком Д.В. надано договір № 12/06/25-ЯА користування (оренди/суборенди) транспортних засобів (з екіпажом) від 10.06.2025, за яким останній надав в оренду ТОВ «Логістистройгруп» транспортний засіб марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , який підтверджує факт передачі власником в користування (оренди/суборенди) транспортних засобів (з екіпажом) позивачу.
Суд наголошує, що основну інформацію подає водій транспортного засобу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Зазначена позиція відображена у постанові Верховного Суду від 23.11.2023 у справі № 340/4637/22.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у вказаному випадку здійснювалось надання Товариство з обмеженою відповідальністю «Логістикстройгруп» послуг з перевезення вантажу, що підпадає під визначення автомобільний перевізник у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», що, своєю чергою, спростовує наведені останнім доводи у позовній заяві.
Щодо аргументів позовної заяви, які стосуються винесення оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 085190 від 28.10.2025 поза межами двох місячного строку, установленого пунктом 16 Порядку № 1567, суд зазначає наступне.
Зі змісту частини 3 статті 15 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» адміністративно-господарські санкції застосовуються до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не більш як через один рік з дня його вчинення, крім випадків, визначених законом.
Аналіз приписів наведеної статті дає підстави для висновку, що при виявленні факту вчинення суб`єктом господарювання правопорушення під час здійснення господарської діяльності, суб`єкт владних повноважень, ухвалюючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених частиною 3 статті 15 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб». Закінчення будь-якого із встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.
Суд під час розгляду справи встановив, що 15.08.2025 виявлено порушення, складено відповідний акт працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області та направлено для розгляду до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області; надалі відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області викликано ОСОБА_2 на розгляд справи на 02.09.2025 о 10:50 (з урахуванням строків оповіщення, установлених приписами Закону України «Про автомобільну процедуру»). На адресу Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області надійшло клопотання ОСОБА_2 про перенесення розгляду справи, розгляд справи перенесено на 16.09.2025 на 09:50 та на адресу Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області надійшло клопотання ОСОБА_2 про перенесення розгляду справи, розгляд справи перенесено на 23.09.2025 на 10:00. 
На адресу Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області 19.09.2025 надійшов договір № 12/06/25-ЯА користування (оренди/суборенди) транспортних засобів (з екіпажом) від 10.06.2025, за яким ОСОБА_2 в оренду ТОВ «Логістистройгруп» транспортний засіб марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Акт працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області направлено для розгляду до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях за місцем знаходження автомобільного перевізника.
Повідомленням № 88062/40.1/24-25 від 08.10.2025, направленим поштою рекомендованим повідомленням № R067011646694, позивача було викликано для розгляду справи на 28.10.2025 з 9.00 до 10.00
Відповідачем прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 085190 від 28.10.2025.
Відповідач застосував адміністративно-господарський штраф в межах шестимісячного строку, передбаченого частиною 3 статті 15 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб», що свідчить про правомірність прийняття постанови.
Тобто, прийняття постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №085190 від 28.10.2025 щодо позивача поза указаного у пункті 16 Порядку №1567 зумовлено не зволіканням державного органу, а необхідністю притягнення правильної особи до адміністративно-господарської відповідальності.
Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.08.2023 у справі № 160/12371/22 та від 14.12.2023 у справі № 160/10125/22 та повністю відповідає діям відповідача.
Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. 
Таким чином, проаналізувавши наведене, суд дійшов висновків, що відповідачем правомірно прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від №085190 від 28.10.2025 у розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн.
Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява від 06.09.2005 №65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява від 18.07.2006 №63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява від 10.02.2010 №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).
Пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТИКСТРОЙГРУП" (вул. Велика Панасівська, буд. 67, корп. А-2, 1-11,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61052, код ЄДРПОУ: 42437213) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, буд. 51,м. Київ,03150, код ЄДРПОУ: 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови – відмовити.
Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА