ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/7037/25
04 березня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою від 23.10.2025 про перерахунок пенсії за віком відповідно до п. д ч.3 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Її заява була зареєстрована за вхідним № 8498/А-1900-25 від 24.10.2025 щодо пенсійного забезпечення. За результатом розгляду заяви, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 07.11.2025, позивачу не зараховано до трудового стажу періоди навчання та не здійснено перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю в пенсійній справі документів, що підтверджують періоди навчання.
Позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування йому періодів навчання до страхового стажу та не здійсненні перерахунку пенсії протиправними.
Ухвалою суду від 16.12.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Представник відповідача через систему "Електронний суд" надіслав додаткові пояснення щодо даної справи. Зазначив, що за наслідками розгляду заяви позивача від 23.10.2025 (зареєстрована 24.10.2025 за вх. №8498/А-1900-25), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 07.11.2025 №8022-8498/А-02/8-1900/25 повідомлено позивача, що для розгляду питання щодо зарахування до його страхового стажу періоду навчання, необхідно звернутися із заявою до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) територіального органу Пенсійного фонду України та представити документи, що підтверджують особу (паспорт), реєстраційний номер облікової картки платника податків та відповідними документами про навчання, оскільки у його пенсійній справі відсутні документи, що підтверджують періоди навчання.
Так, позивачу органами Пенсійного фонду, з 25.05.2014 виплачується пенсія за віком згідно із Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
В матеріалах “Електронної пенсійної справи” позивача міститься трудова книжка від 20.09.1997 (без зазначення серії та номера трудової книжки), а також вкладиш до трудової книжки серії НОМЕР_1 (без зазначення дати заповнення цієї трудової книжки).
Відтак, записи трудової книжки від 20.09.1997 та вкладиш до трудової книжки серії НОМЕР_1 , не містять жодних відомостей про навчання позивача у закладах освіти з 01.09.1969 по 28.06.1973 та з 01.09.1978 по 20.06.1983.
Слід також зазначити, що й в “Електронній пенсійній справі” відсутні посвідчення, свідоцтва, довідки, а також інші документи, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання позивача в закладах освіти, які зазначені ним у позовній заяві до суду.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Надалі, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою від 23.10.2025 (зареєстрована 24.10.2025 за вх. №8498/А-1900-25) в порядку Закону України “Про звернення громадян” із питань пенсійного забезпечення. До заяви від 23.10.2025, позивачем додані копія диплому серії НОМЕР_2 від 28.06.1973 про те, що позивач “у 1969 році вступив до Кременецького педагогічного училища та в 1973 році закінчив повний курс названого училища”, а також копія диплому серії НОМЕР_3 про те, що “він в 1978 році вступив до Луцького державного педагогічного інституту і в 1983 році закінчив повний курс названого інституту”.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058ГУ, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною третьою цієї статті визначено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Однак, записи копії диплому серії НОМЕР_2 від 28.06.1973, про навчання позивача в Кременецькому педагогічному училищі та записи копії диплому серії НОМЕР_3 , про навчання у Луцькому державному педагогічному інституті, не містять відомостей про форму здобуття освіти позивачем, а також даних про число та місяць вступу до цих навчальних закладів, та позивачем для підтвердження періодів навчання та форми здобуття освіти (денною, заочною), як це визначено пунктом 8 Порядку №637, не були надані до органів Пенсійного фонду довідки про тривалість навчання в навчальних закладах у відповідні роки.
За наслідками розгляду звернення позивача від 23.10.2025 в порядку Закону України “Про звернення громадян” щодо пенсійного забезпечення, яке зареєстровано 24.10.2025 за вх. №8498/А-1900-25, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 07.11.2025 № 8022-8498/А-02/8-1900/25 повідомлено позивача, що для розгляду питання щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання, необхідно звернутися із заявою до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) територіального органу Пенсійного фонду України та представити документи, що підтверджують особу (паспорт), реєстраційний номер облікової картки платника податків та відповідними документами про навчання.
Принагідно зазначити, що період навчання позивача з 1978 року по 1982 рік, згідно даних РС право перетинається із його трудовою діяльністю, а саме зараховано органами Пенсійного фонду - з 13.01.1976 по 14.08.1978-02 роки 07 міс. 02 дні; з 06.09.1978 по 14.11.1978 - 02 міс. 09 днів, з 15.11.1978 по 09.10.1980 -01 рік 10 міс. 25 днів, та з 10.10.1980 по 31.08.2001 -20 років 10 міс. 22 дні.
На підставі викладеного представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25.05.2014 було призначено пенсію за віком та з 19.09.2014 призначено пенсію за особливі заслуги перед Україною відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною».
Позивач звернувся на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою від 23.10.2025 про перерахунок пенсії за віком відповідно до п. д ч.3 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Заява позивача була зареєстрована за вхідним № 8498/А-1900-25 від 24.10.2025 щодо пенсійного забезпечення.
За результатом розгляду заяви, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 07.11.2025, позивачу не зараховано до трудового стажу періоди його навчання та не здійснено перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю в пенсійній справі документів, що підтверджують періоди навчання.
Під час подання ним заяви про перерахунок пенсії до органу Пенсійного фонду України були надані належні та допустимі документи, що підтверджують період навчання (копії дипломів НОМЕР_4 та НОМЕР_5 ). Однак, у оскаржуваному рішенні Відповідача зазначено, що такі документи у пенсійній справі відсутні, що не відповідає фактичним обставинам. Неприйняття Пенсійним фондом поданих документів та неврахування періоду навчання при обчисленні страхового стажу свідчить про протиправність рішення Відповідача та порушує його право на належний перерахунок пенсії.
Однак, незважаючи на вищезазначені законодавчі норми Відповідачем не було проведено зарахування до страхового стажу періоди його навчання з 01.09.1969 по 28.06.1973 в Кременецькому педагогічному училищі та з 01.09.1978 по 20.06.1983 в Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки.
Позивачем на адресу Відповідача було спрямовано заяву від 07.04.2025 (вх. № 2824/Д-1900-25) про перерахунок пенсії, з урахуванням його періоду навчання та даних, що містяться у трудовій книжці.
У відповідь на дану заяву позивач отримав лист від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 07.11.2025. У відповіді зазначено, що за результатами розгляду документів пенсійної справи, до страхового стажу враховано всі періоди роботи, згідно записів трудової книжки, додатково долучених документів та за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відповідно до сплачених страхових внесків. Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років та при нарахуванні пенсії за віком, за кожен повний рік роботи до страхового стажу зараховується в одинарному розмірі.
Позивач вважає дії відповідача у незарахуванні періодів навчання та нездійснення перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області необґрунтованими та незаконними, а тому звернувся до суду з даним позовом. 
Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного. 
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788- XII від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 24 Закону України № 1058-ІV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон України №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ.
Приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).
Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).
Так, згідно відомостей трудової книжки, Позивач працював, зокрема:
- 01.09.1969 - 28.06.1973 навчання в Кременецькому педагогічному училищі;
- 15.08.1973 - 01.11.1973 Запрудцівська восьмирічна школа;
- 05.11.1973 - 19.11.1975 Військова строкова служба ;
- 13.01.1976 - 14.08.1978 Радошинська середня школа;
- 01.09.1978 - 20.06.1983 навчання в Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки;
- 06.09.1978 - 14.11.1978 Шанівський цукровий завод;
- 14.11.1978 - 09.10.1980 Городищенська середня загальноосвітня школа;
- 09.10.1980 - 31.08.2001 Гаївська восьмирічна загальноосвітня політехнічна школа;
- 01.09.2001 - 26.11.2002 Кременецький педагогічний коледж імені Тараса Шевченка;
- 27.11.2002 - 31.08.2003 Кременецький педагогічний коледж імені Тараса Шевченка;
- 01.09.2003 - 31.08.2009 Кременецький обласний гуманітарно-педагогічний інститут імені Т. Шевченка;
- 01.09.2009 - 26.08.2010 Кременецький обласний гуманітарно-педагогічний інститут імені Т. Шевченка;
- 01.09.2010 - 31.08.2011 Кременецький обласний гуманітарно-педагогічний інститут імені Т. Шевченка;
- 01.09.2011 - 31.08.2012 Кременецький обласний гуманітарно-педагогічний інститут імені Т. Шевченка;
- 01.09.2012 - 31.08.2013 Кременецький обласний гуманітарно-педагогічний інститут імені Т. Шевченка;
- 01.09.2013 - 31.08.2014 Кременецький обласний гуманітарно-педагогічний інститут імені Т. Шевченка;
- 01.09.2014 - 19.11.2014 Кременецький обласний гуманітарно-педагогічний інститут імені Т. Шевченка;
- 20.11.2014 - 30.11.2016 Кременецька обласна гуманітарно-педагогічна академія імені Т. Шевченка;
- 01.12.2016 - 19.11.2019 Кременецька обласна гуманітарно-педагогічна академія імені Т. Шевченка;
- 20.11.2019 - 24.11.2019 Кременецька обласна гуманітарно-педагогічна академія імені Т. Шевченка;
- 25.11.2019 - 17.09.2020 Кременецька обласна гуманітарно-педагогічна академія імені Т. Шевченка;
- 18.09.2020 - 24.11.2024 Кременецька обласна гуманітарно-педагогічна академія імені Т. Шевченка;
Трудова книжка позивача містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття на роботу, місце роботи, найменування посади та накази, на підставі яких позивач прийнята/переведена на таку посаду (роботу).
В силу правового регулювання пункту 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно зі ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» 103/98-ВР від 01.06.2025 (із змінами), час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувана освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Згідно п. д ч.3 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі
Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Однак, незважаючи на вищезазначені законодавчі норми Відповідачем не було проведено зарахування до страхового стажу періоди навчання позивача з 01.09.1969 по 28.06.1973 в Кременецькому педагогічному училищі та з 01.09.1978 по 20.06.1983 в Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки.
Також позивачем було долучено до матеріалів справи архівну довідку №12-06/16 від 02.03.2026 видану Кременецькою обласною гуманітарно-педагогічною академією ім. Тараса Шевченка Тернопільської обласної ради про те, що позивач навчався в Кременецькому педагогічному училищі з 01.09.1969 по 28.06.1973 на денній формі навчання за спеціальністю "Викладання праці і креслення IV-VIII класів загальноосвітньої школи".
Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Отже, не зарахування Відповідачем до стажу Позивача періодів навчання та не здійснення перерахунку пенсії не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправною.
З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає, що незарахування Відповідачем до страхового стажу позивача періодів навчання та нездійснення перерахунку розміру його пенсії, є незаконною.
Відповідно до частини третьої статті 23 Загальної декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії та частин першої, третьої статті 46 Конституції України працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Відповідно до приписів ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає необхідним визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування періодів навчання до страхового стажу та нездійсненні перерахунку пенсії позивача, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , періоди його навчання з 01.09.1969 по 28.06.1973 та з 01.09.1978 по 20.06.1983.
Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії, з урахуванням всіх періодів навчання та роботи відповідно до записів в трудовій книжці (з 13.08.1979 по 11.08.1981, з 21.03.1983 по 15.03.1989, з 16.03.1989 по 01.12.1990, з 03.10.2005 по 01.12.2015), то суд зазначає таке.
Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України" (Оигерка V. Пкгаіпе), заява № 61406/00, пункт 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Кікіїа V. Роїапсі), заява № 30210/96, пункт 158) (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України" заява № 20390/07).
Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Таким чином, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зобов`язаний враховувати положення статті 13 Конвенції стосовно права на ефективний засіб юридичного захисту, під яким слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів (наслідків), дає найбільший ефект, забезпечує поновлення порушеного права та є адекватним наявним обставинам.
У постанові від 11.02.2020 у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював такий висновок: у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.
Суд зазначає, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 22.09.2022 у справі № 380/12913/21.
У даній справі предметом розгляду було рішення, яке обґрунтоване певними мотивами, що були в подальшому перевірені судом на їх відповідність фактичним обставинам справи та нормам законодавства.
Разом з тим, в процесі розгляду справи судом не здійснювалась перевірка виконання позивачем всіх умов, необхідних для прийняття рішення органами пенсійного фонду про перерахунок пенсії позивача.
У спірному рішенні йдеться про те, що у заявника відсутній необхідний стаж, що є перешкодою для перерахунку пенсії позивача .
Відтак, в контексті розгляду цієї справи суд вважає, що належним та ефективним способом буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії, з урахуванням всіх періодів навчання та роботи відповідно до записів в трудовій книжці (з 13.08.1979 по 11.08.1981, з 21.03.1983 по 15.03.1989, з 16.03.1989 по 01.12.1990, з 03.10.2005 по 01.12.2015), прийнявши рішення, з урахуванням висновків суду у цій справі.
За таких обставин, наявні підстави для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування періодів навчання до страхового стажу та нездійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди його навчання з 01.09.1969 по 28.06.1973 та з 01.09.1978 по 20.06.1983 та повторно розглянути його заяву про перерахунок пенсії, з урахуванням всіх періодів навчання та роботи відповідно до записів в трудовій книжці (з 13.08.1979 по 11.08.1981, з 21.03.1983 по 15.03.1989, з 16.03.1989 по 01.12.1990, з 03.10.2005 по 01.12.2015), прийнявши відповідне рішення, з урахуванням висновків суду у цій справі.
Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.
Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено частково, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрат зі сплати судового збору, пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування періодів навчання до страхового стажу та нездійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди його навчання з 01.09.1969 по 28.06.1973 та з 01.09.1978 по 20.06.1983 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, з урахуванням всіх періодів навчання та роботи відповідно до записів в трудовій книжці (з 13.08.1979 по 11.08.1981, з 21.03.1983 по 15.03.1989, з 16.03.1989 по 01.12.1990, з 03.10.2005 по 01.12.2015), прийнявши відповідне рішення, з урахуванням висновків суду у цій справі.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір на суму 605 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 04 березня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769). 

Головуючий суддя Подлісна І.М.