ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4054/26 Справа № 2п-1/11 	  	Суддя у 1-й інстанції - Порошина О. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,
за участю секретаря – Піменової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро
апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2025 року
у цивільній справі за заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зміну способу виконання судового рішення, –

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2024 року Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду із заявою про зміну способу виконання судового рішення, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Заява обґрунтовувалась тим, що 14 квітня 2011 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення у цивільній справі № 2п-1/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 85-2008/1 від 13 серпня 2008 року звернуто стягнення на квартиру загальною площею 68,00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1 337,84 грн.

Звертаючись до суду з позовом банк обрав спосіб захисту свого порушеного права, який відповідає вимогам Закону України «Про іпотеку» та умовам договору.

Проте, наразі банк позбавлений можливості виконання зазначеного рішення суду через відсутність необхідних документів для реалізації предмета іпотеки та попиту покупців.

Банк не може звернутись до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу та надати правовстановлюючі документи на вказане майно через їх відсутність, так як банк не є власником майна, а лише іпотекодержателем. Також, банк не є особою, яка за законом має право отримати дублікати правовстановлюючих документів, адже банк не є стороною угоди. 

Тому банк вважав, що вказані обставини роблять неможливою реалізацію предмету іпотеки у спосіб, що передбачений рішенням суду. АТ КБ «ПриватБанк» звертався до суду про стягнення боргу та обрав передбачений законом та договором спосіб виконання рішення про стягнення боргу – звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іншій особі – покупцеві, проте за вказаних обставин не має можливості ним скористатись.

Оскільки рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2011 року у справі № 2п-1/11 на даний час не виконано, а банком доведено неможливість виконати дане рішення, яке набрало законної сили, в передбачений спосіб, заявник просив суд встановити наступний спосіб виконання рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2011 року у справі № 2п-1/11, а саме: звернути стягнення на квартиру загальною площею 68,00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Інші положення рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2011 року у справі № 2п-1/11 заявник просив залишити без змін та видати виконавчі листи.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2025 року у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» – відмовлено.

У поданій 21 січня 2026 року апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про зміну способу виконання судового рішення.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що судом першої інстанції не було враховано всіх обставин, вказаних у заяві, що роблять неможливим виконання рішення суду на даний час.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 квітня 2011 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення у цивільній справі № 2п-1/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 85-2008/1 від 13 серпня 2008 року звернуто стягнення на квартиру загальною площею 68,00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1 337,84 грн.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2013 року рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2011 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_2 без надання їм іншого жилого приміщення та ухвалено в цій частині інше рішення. Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_2 , без надання їм іншого жилого приміщення. В іншій частині рішення залишено без змін.

Вказане рішення набрало законно сили.

Відмовляючи у задоволенні заяви банку, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні обставини, які б утруднювали виконання рішення суду, а обставина, на яку посилається заявник, не може бути визнана такою. При цьому зміна способу виконання рішення не може змінювати його зміст та суть.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 435 ЦПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), – встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення – це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України.

Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 10 червня 2019 року у справі № 350/426/16-ц.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення. Задоволення таких заяв можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Таким чином, чинне законодавство пов`язує можливість відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суду лише за умов доведення заявником існування обставин, що ускладнюють виконання або роблять його неможливим.

Водночас, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Згідно з вимогами статей 1, 17, 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку» іпотека – це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

При зверненні до суду з позовом, кожна особа сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлений сторонами вимог.

З огляду на позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого стало АТ КБ «ПриватБанк», товариство заявляло, зокрема, вимогу про те, щоб у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 85-2008/1 від 13 серпня 2008 року в розмірі 96 308,71 грн., – звернути стягнення на предмет іпотеки – квартиру АДРЕСА_3 , шляхом продажу вказаної квартири ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням банком договору купівлі-продажу від імені ОСОБА_1 будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2011 року вказана вимоги банку була задоволена.

Звернувшись до суду із заявою про зміну способу виконання вказаного рішення, АТ КБ «ПриватБанк» фактично просить викласти вказану частину резолютивної частини рішення в іншій, розширеній редакції. Проте, таких вимог при розгляді справи по суті банком не заявлялося, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції інстанцій про те, що задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» про зміну способу виконання рішення суду, буде фактично зміною рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2011 року, що недопустимо.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» про відсутність у банка необхідних документів для реалізації предмета застави і попиту покупців, доступу до предмета іпотеки, що ускладнює виконання рішення суду, не ґрунтуються на законі, оскільки банк фактично просить змінити не спосіб виконання рішення суду, а змінити спосіб захисту свого права у розумінні положень статті 16 ЦК України, що є неприпустимим і не може бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» про зміну способу виконання рішення суду.

Крім того, матеріалами справи не встановлено обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з огляду на це, суд апеляційної інстанції вважає, що виконання рішення суду можливо без зміни способу та порядку його виконання, а запропонований банком спосіб – є фактично зміною рішення суду, що протирічить вимогам статті 435 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і на їх правильність не впливають. Обставини, на які посилається заявник, не можуть бути підставою для встановлення способу і порядку виконання рішення, що передбачено законом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про зміну способу виконання рішення.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, –

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» – залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 квітня 2026 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида