В И Р О К
 
Іменем України
 
  	№ 610/1497/26 № 1-кп/610/153/2026	
м. Балаклія	10 квітня 2026 року	

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого:  ОСОБА_1 

за участю
секретаря: ОСОБА_2 , 

розглянувши у спрощеному провадженні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Балаклія Харківської області; зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; громадянина України; з повною загальною середньою освітою; пенсіонера; учасника бойових дій; рнокпп НОМЕР_1 ; раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:

12.03.2026 року приблизно о 12.00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу місця свого проживання у місті Балаклія Ізюмського району Харківської області, а саме поблизу свого будинку № 2 по вул. Губкіна, побачив на землі банківську картку, яка була загублена сторонньою особою, де у останнього раптово виник умисел, спрямований на незаконне привласнення, офіційного документа з корисливих мотивів, а саме банківської картки № НОМЕР_2 з безконтактним чіпом, емітентом якої є банк АТ КБ «Приватбанк», яка належить потерпілому ОСОБА_4 .
Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, маючи умисел, направлений на привласнення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , підібрав, таким чином привласнив банківську картку, яка є офіційним документом та є матеріальним носієм інформації, призначеним для посвідчення юридично значимих фактів під час проведення банківських операцій, відкриту в АТ КБ «Приватбанк» номер картки № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я потерпілого ОСОБА_4 та є офіційним документом так, як згідно до Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-12, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-3, п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.10.1998 № 414, ст. 200 КК України, є електронним платіжним документом, тобто є офіційним документом, так як за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти являється засобом доступу до банківських рахунків.
Після чого ОСОБА_3 , шляхом безконтактної оплати здійснив розрахунки за товари викраденою банківською карткою АТ КБ «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, яка належить ОСОБА_4 , в магазинах, що розташовані у м. Балаклія, Ізюмського району, Харківської області на загальну суму 2721.00 гривень.
Після цього, з метою приховання слідів кримінального правопорушення, ОСОБА_3 пошкодив банківську картку, шляхом зняття з неї магнітної смужки, після чого викинув її.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення класифікується як кримінальний проступок.

За правилом ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акті за його відсутності.

До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додані:

1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;
3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за:

ч. 1 ст. 357 КК України - 
привласнення офіційного документа,
вчинене з корисливих мотивів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Тобто, суд, мотивуючи вид та розмір призначеного ним покарання (основного та додаткового), повинен врахувати всі обставини, які мають значення для його призначення.
Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Тобто, призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме виправленню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Обвинувачений: раніше не судимий; пенсіонер; учасник бойових дій; не перебуває на обліку у психіатра, нарколога, в органі пробації.

Під час досудового розслідування винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, добровільно повністю відшкодувавши потерпілому завдану йому майнову шкоду, що на підставі ст. 66 КК України визнається обставиною, що пом`якшує покарання. 
Відсутні обставини, що обтяжують покарання.

Визначаючи вид та розмір покарання суд також враховує конструктивну процесуальну поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування, сприяння кримінальному провадженню, його визнавальні показання також покладені в основу обвинувачення, вчинене є кримінальним проступком, потерпілий претензій не має, цивільний позов не пред`являв, на суворому покаранні не наполягав.

Передбачене ч. 1 ст. 357 КК України кримінальне правопорушення карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання його необхідно призначити у виді штрафу, у мінімальному розмірі санкції, вважаючи саме таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, співмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369-378 КПК України,

у х в а л и в:

1)ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, призначити йому покарання - штраф тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

2)Речові докази: диски з відеозаписами - зберігати в матеріалах кримінального провадження (судової справи); банківську картку і мобільний телефон, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 - йому повернути

Вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Балаклійський районний суд Харківської області, протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинувачений має право подати клопотання про помилування, ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. 

Суддя ОСОБА_1