КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2026 року м. Київ справа №320/11552/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 28.07.2023 №13570/0901 в частині застосування штрафу у сумі 6800 грн.
В обґрунтування позовних вимог, позивач наполягала, що торгівля підакцизних товарів у заборонений час нею не проводилась, доказів протилежного, на її думку, відповідач не має, оскільки звіт РРО не є фіскальним чеком на реалізацію алкогольних напоїв у заборонений час. Також позивач зазначала, що податковим органом було порушено процедуру проведення перевірки в частинні складання Акту перевірки та його вручення.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2025 року відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Представник відповідача надав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки в ході перевірки встановлено факт реалізації алкогольних напоїв у заборонений час, що підтверджується електронною копією розрахункового документа і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті РРО або в пам`яті модемів, поданих до контролюючого органу по дротовим або бездротових каналах зв`язку, з огляду на що, переконує, що висновки акту перевірки є обґрунтованими та підтвердженими, а доводи, наведені в позові, є безпідставними та такими, що не узгоджуються з нормами діючого законодавства та фактичними обставинами справи. Також зауважено, що процедуру проведення перевірки контролюючим органом дотримано.
Одночасно із відзивом відповідач наддав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач із позицією відповідача не погодилась, надала відповідь на відзив, в якому заперечувала проти доводів контролюючого органу та переконувала, що нею вимоги діючого законодавства щодо реалізації алкогольних напоїв у заборонений час не порушувались. Також позивач заперечувала проти розгляду справи в судовому засіданні із повідомленням (викликом сторін). 
Вирішуючи питання про наявність підстав для розгляду адміністративної справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, зокрема, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:
1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;
2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Водночас відповідач у клопотанні про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не зазначив жодних обставин, які б давали підстави стверджувати, що повне та всебічне з`ясування усіх обставин у справі потребує проведення судового засідання чи заслуховування пояснень сторін. Крім того, у даному клопотанні не зазначено, встановлення яких обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень та вимагає проведення судового засідання.
Розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін, матеріали справи, беручи до уваги предмет та підстави позову, обставини, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги та заперечення, характер спірних правовідносин, обсяг та характер доказів у справі, суд вважає, що підстави для розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відсутні, а тому варто відмовити у задоволенні даного клопотання.
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта Громадянина України Серія НОМЕР_2 , виданого Таращанським РВ ГУ МВС України у Київській області 16.12.2005, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , зареєстрована у якості ФОП з 18.02.2002 року, що підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця № НОМЕР_3 .
20 червня 2023 року на підставі наказу Головного управління ДПС у Київській області від 02.06.2023 № 946-п, направлень на перевірку від 02.06.2023 № 3812/10-36-09 та № 3813/10-36-09, у присутності ФОП ОСОБА_1 проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину-кафе, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 Перевірка проводилась за період діяльності, відповідно до вимог ст. 102 Податкового кодексу України.
Перед початком перевірки ФОП ОСОБА_1 було вручено Наказ на проведення перевірки, посвідчення перевіряючих та направлення на проведення перевірки, що підтверджується її власним підписом та про що остання вказала у позові.
За наслідком здійсненої перевірки, 29 червня 2023 року Головним управлінням ДПС у Київській області складено Акт № 13656/10-36-09-00-10/ НОМЕР_1 від 29.06.2023, у висновках якого зазначено що перевіркою встановлено факт продажу алкогольних напоїв (2 пляшки пива «Київ» 1,95 л. вартістю 60,00 грн. За одиницю, загальною вартістю 120,00 грн.) о 9 год. 31 хв. 02.05.2022, тобто, у час заборони рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради від 29.03.2023 № 153-VIII, чим порушено вимоги ст. 153 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
ФОП ОСОБА_1 від отримання акту перевірки відмовилась, про що у відповідній графі Акту міститься позначка. Крім цього, в матеріалах справи наявна копія Акту відмови від підписання акту перевірки від 29.06.2023 №133/10-36-09-00-10/ НОМЕР_1 
29.06.2023 Головне управління ДПС у Київській області листом з рекомендованим повідомленням про вручення направило другий примірник Акту фактичної перевірки на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 із супровідним листом вих. №35805/6/10-36-09-01-08, який було отримано останньою 02.07.2023, що підтверджується корінцем рекомендованого повідомлення про вручення, наявного в матеріалах справи.
За наслідком отриманого Акту, позивач звернулась до Головного управління із зауваженнями до Акту перевірки (вх. 13656/10-36-09-00-10/ НОМЕР_1 ), в яких зазначала, що не відмовлялась від отримання Акту фактичної перевірки, та пояснила, що того дня, коли Акт було сформовано остання була у лікарні, а також роз`яснила, що продавець магазину надала пояснення, щодо дня, у дату якого встановлено продаж алкогольних напоїв у заборонений час, відповідно до яких така подія не мала місця. Просила контролюючий орган врахувати надані зауваження, на які Головним управлінням, в межах повноважень, була надана відповідь ФОП ОСОБА_1 вих. № 42663/610-36-09-01-08 від 10.08.2023, в якій останню було повідомлено, що фактична перевірка була здійснена у відповідності до вимог податкового законодавства, а факт встановлених порушень є доведеним.
На підставі означеного Акту, 28 липня 2023 року Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення №13570/0901, яким, на підставі приписів абз. 15 ч. 2 ст. 17 ЗУ № 481/95-ВР до позивача застосовано штрафні (фінансові санкції) у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп.
Позивач із вказаним податковим повідомленням-рішенням не погодилась, оскаржила його в адміністративному порядку.
Рішенням ДПС України від 10.10.2023 № 30199/6/99-00-06-03-02-06 скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № 13570/0901 від 28.07.2023 без змін.
Не погоджуючись із отриманим податковим повідомленням-рішення позивачка звернулася до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Як вбачається зі змісту наказу від 01.06.2023 № 946-п, відповідно до вимог ст.ст. 20,75,80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання норм законодавства щодо виробництва, обліку та обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального, вирішено, відповідно до приписів п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, здійснити фактичні перевірки суб`єктів господарювання (об`єктів) згідно з додатком. 
Відповідно витягу з додатку до наказу ГУ ДПС у Київській області від 02.06.2023 № 946-п, у Переліку суб`єктів господарювання, які підлягають фактичним перевіркам у червні 2023 року (з метою контролю за дотриманням суб`єктами господарювання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС) визначено здійснити перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою об`єкта: АДРЕСА_2 . 
Відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 ПК України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80).
У питанні застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України практика Верховного Суду є сформованою і усталеною, полягає в тому, що ця норма містить дві самостійні (автономні) підстави для проведення фактичної перевірки у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального: (1) отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, а також (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у цій сфері. Тобто цей пункт передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо. Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
При цьому, суд наголошує, що окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки, зокрема, відсутність або неповнота посилань на конкретні пункти чинного законодавства, не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.
Також, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.09.2021 року по справі 816/228/17, а саме: - неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.
При цьому, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Крім того, суд враховує і правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.04.2023 у справі № 520/3328/2020, у відповідності до якої формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу з обов`язковим, однак, дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки, отже, наказ про проведення фактичної перевірки від 01.06.2026 № 946-п відповідає вимогам, передбаченим до його змісту абз.3 п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, а саме містить дату видачі, найменування контролюючого органу, мету, вид, підстави для проведення перевірки, період та тривалість перевірки, підписаний в.о. начальника контролюючого органу та скріплений печаткою податкового органу, підставою для проведення перевірки в даному випадку визначено п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, а отже наказ є правомірним, позаяк відповідає вимогами чинного законодавства, проведена на його підставі фактична перевірка, як наслідок є законною. Також зазначає, що процедуру проведення перевірок, закріплену у пункті 81.1 статті 81 Податкового кодексу, у спірному випадку було дотримано.
Щодо суті виявлених позивачем при здійсненні перевірки позивача порушень, суд зазначає наступне.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481/95-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів.
Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.
Згідно з приписами абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР передбачено застосування до суб`єктів господарювання фінансових санкцій у вигляді штрафу у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону у розмірі 6800,00 гривень.
Статтею 15-3 Закону № 481/95-ВР встановлено обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння.
Так, згідно ч. 1 ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Президент України 24.02.2022 підписав Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», згідно з яким воєнний стан запроваджений на всій території України з 05 год 30 хв 24.02.2022.
У подальшому, відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні постійно продовжувався та триває до цього часу.
За приписами статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 8 цього Закону в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: як заборона у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі.
Згідно з приписами пункту 13 частини 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану забороняти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, торгівлю зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі.
За приписами пункту 43 частини 2 статті 15 цього Закону військові адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із прийняття рішень про заборону торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі.
Порядок заборони торгівлі алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1457 «Про затвердження Порядку заборони торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях» (далі Порядок №1457).
Відповідно до пункту 3 Порядку №1457 заборона торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в межах території, на якій вводиться воєнний стан, запроваджується шляхом видання наказу військовим командуванням разом з військовою адміністрацією (у разі її утворення) з метою забезпечення громадської безпеки і порядку.
Відповідно до частини 10 статті 15-3 Закону №481/95-ВР сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.
Рішенням № 153-VIII від 29.03.2023 виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області «Про продаж алкогольних напоїв на території Таращанської міської територіальної громади», відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», протоколу засідання оперативного штабу Ради оборони Київської області від 13.03.2023 № 191, з метою відновлення економічного потенціалу громади та збільшення надходжень до місцевого бюджету від сплати податків, виконавчий комітет Таращанської міської ради, серед іншого, вирішив, починаючи з 29.03.2023, на території громади, продаж алкогольними напоями здійснювати з 10 годин 00 хвилин до 21 години 00 хвилин.
Фактичною перевіркою встановлено факт реалізації позивачем пива до 10 години 00 хвилин, а саме о 9 годині 31 хвилина 02.05.2023, що підтверджується касовим чеком №9293, який був у пам`яті РРО.
Як передбачено частиною 2 статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема: порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.
Фіксація таких даних і їх передача передбачена у таких актах.
Відповідно до приписів пункту 2 розділу ІІ Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13, фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема, фіскальний номер касового чека/фіскальний номер електронного касового чека, дату (день, місяць, рік) та час (година, хвилина, секунда) проведення розрахункової операції (рядок 25).
Аналізуючи приписи Порядку передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів Державної податкової служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 2012 року № 1057, які детально викладені вище, система зберігання і збору даних РРО забезпечує збір та внесення даних РРО у бази даних системи обліку даних РРО у такому вигляді, в якому дані сформовані в РРО, перевірку цілісності і незмінності даних та ідентифікацію РРО засобами національної системи масових електронних платежів.
Відповідно до приписів частини другої статті 17 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВРдо суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, порушення вимог статті 15-3 цього Закону- 6800 гривень.
Контролюючим органом застосовано до позивача за наведене вище порушення штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 6800 грн., що підтверджується розрахунком фінансових санкцій.
Враховуючи встановлені обставини справи та подані докази, суд приходить до висновку, що відповідачем належними та достатніми доказами доведено факт торгівлі позивачем алкогольних напоїв, в заборонений час доби, отже обґрунтовано застосовано штрафні санкції в розмірі 6800 грн.
Суд вважає необґрунтованими пояснення позивача про те, що контролюючим органом при проведенні перевірки використано податкову інформацію, яка не визнається належним доказом, така не встановлює фактів, зокрема торгівлі суб`єктом господарювання алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка, в заборонений час, оскільки встановлені в акті перевірки порушення підтверджується наявним в матеріалах справи фіскальним (касовим) чеком, з якого можна встановити факт торгівлі позивачем алкогольними напоями за наявної заборони продажу у визначений рішенням відповідних органів час доби.
З урахуванням наведеного у сукупності суд доходить висновку про обґрунтованість податкового повідомлення-рішення від 28.07.2023 №13570/0901 та не вбачає підстав для його скасування.
Решта доводів та посилань сторін у справі висновків суду не спростовують.
Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 2, 7, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено та підписано 31 березня 2026 року.

Суддя Кочанова П.В.