ПОСТАНОВА 
Іменем України

24 лютого 2026 року       м. Кропивницький

справа № 398/2603/25
провадження № 22-ц/4809/292/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді - Дуковського О.Л. (суддя - доповідач),
суддів - Дьомич Л.М., Карпенка О.Л., 
учасники справи:
позивач  ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,- -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 .
Позов обґрунтовано тим, що вона з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дочка проживає разом з нею та перебуває на її утримані. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо надання останнім матеріальної допомоги на утримання дочки в добровільному порядку. Враховуючи викладене просить стягнути з відповідачів на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з вказаним позовом і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.09.2025 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.05.2025 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Не погодившись із рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, в частині визначення розміру аліментів.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції допущено грубі порушення норм матеріального і процесуального права, а оскаржувана ухвала є незаконною та ґрунтується на даних, що не відповідають фактичним обставинами справи.
Отже, скаржник вказує, що в своїх позовних вимогах позивачка не зазначила, що він неодноразово звертався до неї з пропозицією укласти договір про сплату аліментів на добровільних засадах, але вона з невідомих причин ухилялася і домовленості між ними не було досягнуто. Звернувшись до суду з позовом, позивачка мала намір забезпечити лише власні потреби.
Вимога про стягнення з нього 1/4 частки з усіх його доходів на утримання дитини не підтверджена належними і допустимими доказами та суперечить нормам чинного законодавства, оскільки позивачці було добре відомо, що він не працевлаштований, але вона навмисно приховала цей факт і не довела належним чином зворотнього.
Крім того, судом також не враховано наявність у нього на утриманні ще двох неповнолітніх синів, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом з ним та часто хворіють, а тому потребують постійного догляду і особливого способу життя.Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам чинного законодавства.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно свідоцтва серія НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , 28.12.2023 Олександрійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_9 .
Згідно довідки квартального комітету №26 Олександрійської міської ради про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 30.04.2025 №71, ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина знаходиться на утриманні матері.
З врахуванням вищенаведеного та з урахуванням рівності обов`язку батьків в утриманні своїх дітей, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню в повному обсязі, що буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом ст. 180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.
Способи виконання обов`язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
За правилами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11. 1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 5 Протоколу № 7 доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.
Статтею 8 вказаного Закону передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Згідно правил ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно п.п. 2, 3, ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб.
Доказів про погіршення матеріального становища, чи погіршення стану здоров?я відповідача матеріали справи не містять.
Відповідно до судового рішення розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення матеріального становища платника аліментів не буде спрямоване на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.
Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: Л.М. Дьомич 
О.Л. Карпенко