Справа № 143/757/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.04.2026 року    м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Тітової Т. Л.,
за участю секретаря Затоковенко Т. О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні Погребищенського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лавренчук Андрій Сергійович, за участю органу опіки і піклування – виконавчого комітету Погребищенської міської ради, до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, –

встановив:

У серпні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Лавренчук А. С. звернувся до суду з позовною заявою про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З початку березня 2025 року сторони припинили проживання та фактичні сімейні відносини. Після припинення спільного проживання малолітня дитина фактично проживає разом із батьком, без реєстрації, в житловому будинку, що належить його матері, за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка заперечує проти проживання дитини разом з із батьком, у зв`язку з чим сторони не змогли досягти згоди щодо визначення місця проживання дитини у позасудовому порядку. Малолітня ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, у зв`язку з чим позивачу призначено державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю. Особливий стан здоров`я дитини потребує постійного догляду, належного медичного забезпечення, корекційної роботи та підвищеної уваги з боку дорослих. Позивач належним чином виконує свої батьківські обов`язки: забезпечує догляд за дитиною, організовує її лікування та медичне обстеження, супроводжує до закладу дошкільної освіти та забирає звідти, а також повністю утримує дитину матеріально. Водночас відповідачка має проблеми зі станом психічного здоров`я, що проявляється у неадекватній поведінці, емоційній нестабільності, схильності до депресивних станів та агресії. Вона відмовляється від належного лікування, що створює ризики для життя, здоров`я та належного розвитку дитини.
З огляду на зазначене, спільне проживання малолітньої дитини разом з матір`ю може становити загрозу її фізичному та психічному здоров`ю, а також не забезпечить належних умов для її розвитку.
У зв`язку з відсутністю згоди між батьками щодо місця проживання дитини позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.
Ухвалою судді від 13.08.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження; залучено виконавчий комітет Погребищенської міської ради до участі у справі в якості органу опіки та піклування; встановлено учасникам провадження строки для подання заяв по суті справи (а. с. 109, 110).
Ухвалою судді від 28.01.2026 підготовче провадження у справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті (а .с. 200, 201).
Позивач та його представник – адвокат Лавренчук А. С. у судове засідання не з`явилися. Водночас, 18.03.2026 до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просить здійснювати розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Також 08.04.2026 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача – адвоката Лавренчука А. С. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, щодо ухвалення заочного рішення не заперечують.
У судовому засіданні 25.02.2026 позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Представник позивача – адвокат Лавренчук А. С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та зазначив, що наявні достатні правові й фактичні підстави для визначення місця проживання малолітньої дитини дитини разом із батьком.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судові засідання призначені на 25.02.2026, 18.03.2026 та 08.04.2026 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала.
У судовому засіданні 25.02.2026 була допитана свідок ОСОБА_4 , яка пояснила, що є матір`ю позивача та обізнана з обставинами справи. Зазначила, що малолітня ОСОБА_3 є її онукою, та з 2025 року постійно проживає разом з нею та своїм батьком у належному їй житловому будинку. До цього часу ОСОБА_4 бачила дитину на території за місцем проживання відповідачки. Після припинення спільного проживання сторін дитина почала проживати разом із батьком. За словами свідка, відповідачка відвідувала дитину лише тричі, востаннє 06 червня 2025 року. Свідок також повідомила, що відповідачка раніше приймала лікарські засоби у зв`язку зі станом здоров`я, однак на теперішній час, зі слів її батьків, лікування не проходить. Разом з тим свідок зазначила, що дитина емоційно прив`язана до матері: часто згадує її, ставить запитання про неї та дивиться її фотографії. Водночас, за словами свідка, дитина проявляє певну настороженість і страх у зв`язку з поведінкою матері.
Ухвалою суду від 08.04.2026 постановлено здійснити заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 22.07.2017 між сторонами Погребищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області зареєстровано шлюб, актовий запис № 38 (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 22.07.2017) (а. с. 23).
Заочним рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 09.09.2025 у справі № 143/514/25 шлюб між сторонами розірвано (а. с. 147).
Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04.01.2019) (а. с. 24).
Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади від 11.04.2025 № 2025/004772744 позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 19).
Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 23.10.2019 № 1218 відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 22).
Відповідно до копії договору купівлі-продажу ОСОБА_4 є власником будинку по АДРЕСА_1 (а. с. 27).
Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 11.04.2025 встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 . В будинку зареєстровані мешканці: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 ; проживає без реєстрації: ОСОБА_3 . На час перевірки виявлено, що за вказаною адресою проживає ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3 , 2018 року народження, яка проживає без реєстрації (а. с. 28).
Відповідно до довідок, наданих КЗ «Погребищенський заклад дошкільної освіти загального розвитку (ясла-сад) № 3» «Дивосвіт» Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, вихованка групи «Дзвіночки» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заклад з 2023 року, має особливі освітні потреби, до садочку дитину останні пів року приводить лише батько (а. с. 29-35). 
Згідно з інформацією КП «Погребищенський центр первинної медико-санітарної допомоги» Погребищенської міської ради від 12.05.2025, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обслуговується в комунальному закладі та знаходиться на диспансерному обліку з народження з приводу порушення нервової системи. На прийом до сімейного лікаря дитина приходить разом з батьком. Мати дитини ОСОБА_2 з дитиною до сімейного лікаря не зверталася, станом її здоров`я не цікавиться (а. с. 36-66).
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_3 законним представником (опікуном) дитини з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 143, 144). 
Згідно з копією військово-облікового документу № 181020200693324300017 та копією довідки про надання відстрочки № 4/5442 від 29.08.2025 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі абз. 6 (п. 5) ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (має на утриманні дитину з інвалідністю до 18 років) на строк до 05.11.2025 (а. с. 145, 146).
Відповідно до копій довідок КП «Погребищенська центральна лікарня Погребищенської міської ради» ОСОБА_1 протягом останніх п`яти років за допомогою до психіатра та нарколога не звертався (а. с. 88, 89).
Згідно з копією витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 на території України станом на 31.07.2025 до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має, відомості про розшук відсутні (а. с. 90).
Разом з тим, відповідно до наданих копій медичної документації КНП «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної ради» та КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О. І. Ющенка Вінницької обласної ради», встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 проходила відповідне медичне обстеження та лікування у закладах охорони здоров`я психіатричного профілю (а. с. 196-203).
Водночас, згідно з повідомленням КП «Погребищенська центральна лікарня» Погребищенської міської ради, ОСОБА_2 за медичною допомогою до лікаря психіатра не зверталася та на диспансерному обліку не перебуває (а. с. 209, 210).
Рішенням Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області від 11.09.2025 № 376 затверджено висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з висновком органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини, малолітня ОСОБА_3 проживає разом із батьком. Батько дитини через її особливі потреби зайнятий постійним доглядом за нею, приділяє весь час її розвитку, належному забезпеченню медичним обслуговуванням. Мати дитини проживає зі своїми батьками, займається особистими справами. Мати дитину не навідує, не цікавиться її психічним та фізичним розвитком. З огляду на вік дитини, її сталі життєві умови, сформований емоційний зв`язок з батьком, постійне проживання з ним, а також з метою забезпечення стабільності, безпеки та психологічного комфорту, орган опіки та піклування, вважає, що зміна звичного середовища проживання дитини може негативно вплинути на її психоемоційний стан, та виходячи з принципу пріоритету найкращих інтересів дитини, вважає доцільним визначити місце проживання дитини з батьком (а. с. 138-140).
Відповідно до пунктів 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9 Конвенції про права дитини).
Відповідно до ст. 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі – СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
За приписами частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей.
Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
За ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Частинами 1 та 2 ст. 161 СК України визначено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 176 СК України передбачено, що батьки зобов`язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються законом.
Згідно із частинами 1, 2, 4 ст. 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Відповідно до частин 4-6 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України).
При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.02.2024 (справа № № 465/6496/19).
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому відсутність задокументованих заперечень з боку одного із батьків щодо проживання дитини разом з іншим на момент пред`явлення позову про визначення місця проживання дитини не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору в такій справі.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц, від 29 листопада 2023 року у справі № 757/555/22, від 26 червня 2024 року в справі № 334/3710/22.
Отже, судом встановлено, що доводи позивача та його представника щодо неможливості досягнення згоди між батьками стосовно визначення місця проживання дитини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. 
Суд також бере до уваги, що рішення у справах про визначення місця проживання дитини ухвалюється з урахуванням майбутніх умов її життя та розвитку. За наявності позову одного з батьків про визначення місця проживання дитини суд, надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, вважає за необхідне вирішити спір із урахуванням принципу забезпечення найкращих інтересів дитини.
Висновком органу опіки та піклування обґрунтовано встановлено, що визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком відповідає її найкращим інтересам, що у справах цієї категорії є визначальним критерієм відповідно до вимог національного законодавства України та практики ЄСПЛ.
Відповідно до положень статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини у випадку, коли батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний та гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний, соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.
Оцінивши обставини справи, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області щодо доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини разом із батьком, оскільки зазначений висновок є обгрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини. 
Визначаючи місце проживання дитини разом з батьком, суд враховує ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, сталість її життєвих умов, факт постійного проживання разом із батьком, здатність батька забезпечувати належний догляд, приділяти увагу вихованню та стану здоров`я дитини, а також необхідність забезпечення стабільності, безпеки та психологічного комфорту дитини.
З урахуванням викладеного, беручи до уваги встановлені у справі фактичні обставини, їх правову оцінку, належність, допустимість і достовірність доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, відповідають вимогам закону та підлягають задоволенню.
Водночас суд звертає увагу, що визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком не повинно негативно впливати на її відносини з матір`ю. Визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання батьківських обов`язків, що має усвідомлювати кожен із батьків, спір між якими вирішено судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Разом з тим, з урахуванням заявленої позивачем ОСОБА_1 позиції щодо залишення понесених ним судових витрат за собою, а також виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір не підлягає стягненню з відповідачки на його користь.
Керуючись статтями 2, 5, 10, 141, 258, 259, 263-265, 279, 280-285, 351, 352, 354 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини задовольнити.
Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Орган опіки та піклування – виконавчий комітет Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, код ЄДРПОУ 03772654, місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 110, м. Погребище Вінницького району Вінницької області.
Повне судове рішення складено 10.04.2026.

Суддя