Справа № 148/315/26 
Провадження №2/148/669/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області 
в складі: судді Штифурко Л.А.
секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_3 до Тульчинської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

встановив:

Адвокат Олійник Г.Є., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , в лютому 2026 року звернулася в суд з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_4 склала заповіт, а саме 21 жовтня 2001 року, який посвідчено старостою Тарасівського старостинського округу Тульчинської міської ради та зареєстровано у реєстрі за №16-14. У заповіті вона зробила таке розпорядження: належну їй частину житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , із земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, розташованої на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, площею 2,3344 га в межах згідно з планом (кадастровий номер 0524385800:01:002:0138) заповіла брату позивача ОСОБА_3 ; 1/2 частину земельної ділянки, розташованої на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, площею 2,3344 га в межах згідно з планом (кадастровий номер 0524385800:01:002:0138) заповіла позивачу ОСОБА_1 . Таким чином спадщина відкрилась на згадане вище майно.
Позивач на час відкриття спадщини після смерті матері не проживав із нею за однією адресою, а тому відповідно до ст. 1269 ЦК України хотів звернутись із заявою про прийняття спадщини у межах шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України.
25 липня 2025 року ОСОБА_1 із такою метою звернувся до Тарасівського старостинського округу Тульчинської міської ради.
21 січня 2026 року, після закінчення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Тимчик Н.Ф. із заявою щодо оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину.
У той же день приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Тимчик Н.Ф. позивачу та його брату ОСОБА_1 було надано відповідь №28/01-16 про те, що шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері закінчився та не встановлено факту постійного проживання із спадкодавцем на час смерті; запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо оформлення спадщини.
Того самого дня позивачу було надано інформаційну довідку із Спадкового реєстру №8392665, із якої слідує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заведена.
У відповіді старости Тарасівського старостинського округу Тульчинської міської ради №11 від 04 лютого 2026 року на адвокатський запит було повідомлено, що старостою Тарасівського старостинського округу Тульчинської міської ради лише посвідчено справжність підпису 25 липня 2025 року на заяві ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана заява була адресована компетентним органам, тобто державній нотаріальній конторі або приватному нотаріусу і мала бути подана заявником особисто чи надіслана поштовим відправленням.
ОСОБА_1 вважав, що якщо він звернувся до органу місцевого самоврядування у відповідності до ст. 1269 ЦК України та в межах строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, і в його заяві чітко було вказано, що він приймає спадщину після смерті матері, то в нього не виникне ніяких питань з оформленням спадщини в подальшому, він мав на меті оформити свої спадкові права.
ОСОБА_1 не мав наміру зволікати із поданням заяви про прийняття спадщини, а навпаки вчинив активну дію, спрямовану на реалізацію спадкових прав у межах установленого законом строку. 
Позивач вважає, що має поважну причину для визначення йому додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, так як він в шестимісячний строк з дня смерті матері, а саме 25 липня 2025 року, звернувся до органу місцевого самоврядування і написав заяву про прийняття спадщини, в якій чітко вказав про прийняття спадщини після смерті матері. У тексті заяви ОСОБА_1 зазначено, що зміст ч. 5 ст. 1269 ЦК України, згідно якої він має право відкликати цю заяву протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, а саме до 14 жовтня 2025 року, йому роз`яснено.
З урахуванням наведеного ОСОБА_1 вважав, що спадщина ним прийнята належним чином, а саме шляхом звернення до органу місцевого самоврядування, оскільки ЦК України прямо передбачено альтернативний порядок звернення із заявою про прийняття спадщини: або нотаріуса, або ж до посадової особи органу місцевого самоврядування.
Пропуск строку для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса стався не через бездіяльність спадкоємця.
В зв`язку з чим, представник позивача просить визначити позивачеві додатковий строк тривалістю у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_3 після смерті матері ОСОБА_4 .
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на викладені в позовні заяві обставини. Пояснила, що позивач був впевнений, що прийняв спадщину після смерті матері, в зв`язку з тим, що він звернувся до Тарасівського старостинського округу із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк з дня смерті матері. Вважає, що причина пропуску строку є поважною. Зазначила, що з часу відкриття спадщини пройшло небагато часу. Просила позов задовольнити, судові витрати залишити за позивачем.
Представник відповідача Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі на підставі документів, які є у справі. 
Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом позивача і йому мама заповіла належну їй частину житлового будинку в знаходиться в с. Тарасівка із земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, розташованої на території Тарасівської сільської ради, як і брату. Він, як і брат спадщину не прийняв. Не заперечує проти задоволення ОСОБА_5 .
Вислухавши представника позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи та представлені докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Тарасівка Тульчинського району Вінницької області, у віці 79 років померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 21.04.2025 Тульчинським відділом ДРАЦС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 8 зв.бік).
Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 26.04.1974 Тарасівським сіль. ЗАГС Тульчинського району Вінницької області, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 7).
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 01.10.1968 Тарасівським сіль. ЗАГС Тульчинського району Вінницької області, судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 14).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого виконкомом Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 30.01.2014, судом встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 71 року в с. Тарасівка Тульчинського району Вінницької області (а.с. 20).
Згідно копії дублікату заповіту, посвідченого старостою Тарасівського старостинського округу Тульчинської міської ради, та зареєстрованого в реєстрі за № 16-109, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй частину житлового будинку з господарчими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 з земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку: - 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки, розташованої на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, площею 2,3344 гектарів в межах згідно з планом (кадастровий номер 0524385800:01:002:0138) заповіла сину ОСОБА_3 ; - 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки, розташованої на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, площею 2,3344 гектарів в межах згідно з планом (кадастровий номер 0524385800:01:002:0138) заповідала сину ОСОБА_1 (а.с. 9).
Також судом встановлено, що старостою Тарасівського старостинського округу Тульчинської міської ради 25.07.2025 посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 16-108 заяву ОСОБА_1 , адресовану компетентним органам, в якій він зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його мати ОСОБА_4 . На день смерті останньої залишилося спадкове майно, яке він приймає та після закінчення строку, встановленого законом для прийняття спадщини, просить видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Іншим спадкоємцем передбаченим заповітом є брат ОСОБА_3 , про що свідчить копія даної заяви (а.с. 10).
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №83926665 від 21.01.2026 за параметрами запиту: ОСОБА_4 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_3 , судом встановлено, що у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 11 зв.бік).
Як слідує із копії листа від 04.02.2026 №11 старости Тарасівського старостинського округу Тульчинської міської ради, адресованого адвокату Олійник Г. на її адвокатський запит, нею лише посвідчено справжність підпису 25.07.2025 на заяві ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дана заява була адресована компетентним органам, тобто державній нотаріальній конторі або приватному нотаріусу і мала бути подана заявником особисто чи надіслана поштовим відправленням на адресу нотаріуса (а.с. 15).
Згідно копії довідки від 15.01.2026 №11, виданої старостою Тарасівського старостинського округу Тульчинської міської ради Балику О.І., судом встанволено, що ОСОБА_4 до дня своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) була зареєстрована та постійно проживала по   АДРЕСА_1 . Особи, які були зареєстровані з нею на день смерті за однією адресою відсутні (а.с. 44).
З копії відповіді приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Тимчик Н.Ф. №28/01-16 від 21.01.2026, наданої ОСОБА_1 на його письмову заяву від 21.01.2026 за вхід №28/01-16 щодо оформлення спадщини та видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , слідує, що у зв`язку із пропуском ним шестимісячного строку для подачі заяви та відсутністю підтверджуючих відповідних документів про фактичне прийняття спадщини йому слід звернутись до суду для вирішення питання щодо оформлення спадщини (а.с. 10 зв.бік-11).
Вирішуючи даний спір, суд виходить із такого.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 Про судову практику у справах про спадкування, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі № 681/203/17-ц від 17.10.2018, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог.
У Постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 491/327/18 Верховний Суд вказав, що у разі вчинення дій, спрямованих на прийняття спадщини, є достатні та об`єктивні підстави для поновлення строку на звернення із заявою про прийняття спадщини.
Крім того, згідно п.1.1 та п.1.2 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року №3306/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за №1298/20036, перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено статтею 37 Закону України "Про нотаріат". Нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.
Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про нотаріат», у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: 1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 2) посвідчують заповіти (крім секретних); 3) видають дублікати посвідчених ними документів; 4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 5) засвідчують справжність підпису на документах; 6) видають свідоцтва про право на спадщину; 7) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя.
Згідно п.3.3 Розділу ІV Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року №3306/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за №1298/20036, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто посадовій особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.
Відповідно до п.3.4 Розділу ІV Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року №3306/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за №1298/20036, якщо спадкоємець особисто прибув до посадової особи органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, засвідчення справжності його підпису відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» на таких заявах не вимагається. У цьому випадку посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом посадової особи органу місцевого самоврядування.
Одночасно, згідно п.4 Розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року №3306/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за №1298/20036, засвідчення справжності підпису на документах: п.4.1. Посадова особа органу місцевого самоврядування засвідчує справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню. На заповіті може бути засвідчена справжність підпису особи, що підписалась за іншу особу, яка не могла це зробити власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин. У цьому випадку посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу як того, хто підписався, так і того, за кого ця особа підписалася; п.4.2. Посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені в документі, а лише підтверджує, що підпис зроблено певною особою; п.4.3. Посадова особа органу місцевого самоврядування не може засвідчувати справжність підпису фізичної особи на документі, в якому стверджуються обставини, право посвідчення яких належить лише відповідному державному органові (дата народження, смерті, укладення шлюбу, наявність хвороби, інвалідності, право власності на майно тощо).
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладене, беручи до уваги, що позивачем ОСОБА_1 належними доказами доведено, що ним були вчиненні відповідні дії з метою прийняття спадщини, зокрема, з цього приводу він звернувся до органу місцевого самоврядування у відповідності до ст. 1269 ЦК України та в межах строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, з заявою, в якій було вказано, що він приймає спадщину після смерті матері та він вважав, що спадщина ним прийнята належним чином, та що пропущений строк для прийняття спадщини є незначним, суд доходить висновку про обґрунтованість позову.
Також суд враховує, що даний строк пропущено позивачем внаслідок його необізнаності про те, що засвідчивши справжність підпису останнього у заяві від 25.07.2025, в якій він висловив свій категоричний намір прийняти спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , староста Тарівського старостинського округу Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_7 вчинила нотаріальну дію, передбачену п.4 Розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 № 3306/5, а не нотаріальну дію, передбачену Розділом ІV вказаного Порядку.
При встановлених обставинах та враховуючи, що в інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач не може захистити своє право, відповідач не заперечує проти даного позову, як і третя особа без самостійних вимог, суд вважає можливим визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. 
Отже, позов підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77, 81, 89, 95, 141, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1270, 1272 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , додатковий строк тривалістю два місяці для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4 .
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене в день його проголошення, або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 13.04.2026.

Суддя Л.А. Штифурко