ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/7065/21 Суддя (судді) першої інстанції: Окис Тетяна Олександрівна

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Кузьменка В.В.,
суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" про стягнення штрафу та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» штрафу за порушення законодавства про рекламу.
Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із зустрічним позовом про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 22 грудня 2020 року № 122, № 123, № 124 та № 125.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року справа прийнята до провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року позов Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на користь держави в особі Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області штрафи за порушення законодавства про рекламу в загальному розмірі 13566,00 грн. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права, відмовити у задоволенні позову Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області та задовольнити зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр".
Доводи апелянта обґрунтовані, зокрема тим, що Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області не зверталося до Товариства з вимогою про усунення порушень, оскільки всі отримані від нього вимоги №10-05.4/5405-20 від 06.07.2020, №10-05.4/5406-20 від 06.07.2020, №10-05.4/6549-20 від 07.08.2020, №10-05.4/6550-20 від 07.08.2020 містили лише зобов`язання позивача надати документи та інформацію і не стосувались усунення будь-яких порушень. Вказано, що належна правова процедура, встановлена п. 46 Типових правил розміщення реклами не дотримана. Отже, і факт порушення не підтверджений належними та допустимими доказами
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, 02 липня 2020 року до ГУ Держпродспоживслужби в Київській області надійшов лист виконавчого комітету Фастівської міської ради від 11 червня 2020 року №06-21/2552, яким надано інформацію щодо порушення розповсюджувачами реклами вимог Типових правил розміщення зовнішньої реклами та Закону України «Про рекламу» в частині розповсюдження зовнішньої реклами без дозволів, зокрема, ТОВ «Споживчий кредит». 
До зазначеного листа долучено копію припису №1388 відділення по контролю за благоустроєм міста відділу благоустрою КП ФМР «Фастів-благоустрій» від 28 травня 2020 року. В приписі зазначено, що він вручений комісійно Пархоменко М.В. та ОСОБА_1 керівнику ТОВ «Споживчий кредит» відділення 164 Міхаць Вікторії Ярославівні, за адресою м. Фастів, вул. Соборна, 51, фахівець обслуговування клієнтів від підпису відмовився. Також додано фото приміщення, в якому здійснює діяльність відділення 164 ТОВ «Споживчий кредит», та куточка споживачів.
06 липня 2020 року ГУ Держпродспоживслужби в Київській області направило ТОВ «Споживчий кредит» вимоги за адресою реєстрації та здійснення господарської діяльності, в яких зазначило про необхідність надати до 06 серпня 2020 року документи: письмові пояснення, затверджений макет зовнішньої реклами, дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договори з виробником реклами, рекламодавцем, акти виконаних робіт, квитанції про сплату тощо), а також інформацію, що може мати істотне значення для прийняття рішення.
07 серпня 2020 року ТОВ «Споживчий кредит» були правлені повторні вимоги про надання до 04 вересня 2020 року: письмових пояснень, макетів розміщення зовнішньої реклами, дозволу на розміщення зовнішньої реклами, документального підтвердження вартості розповсюдження реклами (договору з виробником та/або розповсюджувачем реклами, актів виконаних робіт, квитанцій про сплату, платіжних доручень про сплату розміщення рекламних засобів та виготовлення реклами тощо).
10 серпня 2020 року до ГУ Держпродспоживслужби в Київській області надійшли пояснення ТОВ «Споживчий центр» від 05 серпня 2020 року вих. №1000 та вих. №1002 на вимоги від 06 липня 2020 року, в яких зазначено, що фотознімки виконавчого комітету Фастівської міської ради, розміщені у листі від 11 червня 2020 року, не підтверджують право власності ТОВ «Споживчий центр» на зображені на них конструкції. Використання ТМ «ШвидкоГроші» не свідчить про розповсюдження реклами ТОВ «Споживчий центр». 
27 серпня 2020 року ТОВ «Споживчий центр» та виконавчому комітету Фастівської міської ради направлені вимоги про надання інформації про власника приміщення, що розташоване за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Соборна, 51 (договір оренди з власником приміщення).
11 вересня 2020 року від виконавчого комітету Фастівської міської ради надійшов лист, яким повідомлено інформацію про власника приміщення.
18 вересня 2020 року власнику приміщення направлено вимогу, якою зобов`язано до 16 жовтня 2020 року надати інформацію про суб`єкта господарювання, який розміщує рекламу за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Соборна, 51.
ТОВ «Споживчий кредит» листом від 22 вересня 2020 року направило копію договору оренди від 01 червня 2017 року, укладеного між товариством, як орендарем та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , як орендодавцем.
25 вересня 2020 року державним інспектором - головним спеціалістом відділу контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства ГУ Держпродспоживслужби в Київській області відносно ТОВ «Споживчий центр» складено протоколи про наявність ознак порушення вимог частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу» при розповсюдженні зовнішньої реклами на фасаді відділення «Швидко гроші» та штендеру.
16 жовтня 2020 року на підставі зазначених протоколів прийняті рішення про початок розгляду справ про порушення законодавства про рекламу.
Того ж дня державним інспектором - головним спеціалістом відділу контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства ГУ Держпродспоживслужби в Київській області відносно ТОВ «Споживчий центр» складено протоколи про наявність ознак порушення вимог частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу», а саме: неподання на вимогу органу державної влади, на який згідно із законодавством покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, документів, усних та/або письмових пояснень, відео-, та звукозаписів, а також інформації щодо вартості розповсюдження зовнішньої реклами за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Соборна, 51.
Також 16 жовтня 2020 року ТОВ «Споживчий центр» направлено повторні вимоги про необхідність надати до 11 листопада 2020 року документи: макети розміщеної зовнішньої реклами, дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договір з виробником та/або розповсюджувачем реклами, акти виконаних робіт, квитанції про сплату, платіжні доручення про сплату розміщення рекламних засобів та виготовлення реклами тощо), а також інформацію, що може мати істотне значення для прийняття рішення. Крім цього повідомлено, що розгляд справ відбудеться 17 листопада 2020 року.
13 листопада 2020 року начальник управління захисту споживачів звернувся до начальника управління зі службовими записками про надання дозволу продовжити розгляд справ на три місяці, оскільки справи неможливо розглянути у місячний термін з огляду на збір доказів.
13 листопада 2020 року від ТОВ «Споживчий центр» надійшло клопотання про відкладення розгляду справ та витребування у виконавчого комітету Фастівської міської ради документів.
13 листопада 2020 року головним спеціалістом прийняті рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу на підставі протоколів від 16 жовтня 2020 року про порушення вимог частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу».
Листом від 16 листопада 2020 року ГУ Держпродспоживслужби в Київській області повідомило ТОВ «Споживчий центр» про відсутність підстав для звернення до виконавчого комітету Фастівської міської ради, оскільки всі необхідні докази для розгляду звернення наявні в матеріалах справи. Також проінформовано, що розгляд справ перенесено на 22 грудня 2020 року.
22 грудня 2020 року відбулися засідання ГУ Держпродспоживслужби в Київській області стосовно справ про порушення законодавства про рекламу відносно позивача за зустрічним позовом, які оформлені протоколами від 22 грудня 2020 року, з рішеннями внести на розгляд керівництву Головного управління попередні висновки та матеріали справ для прийняття рішень.
Так, за результатами розгляду справи відповідачем за зустрічним позовом установлено: розміщення зовнішньої реклами у населеному пункті без відповідного дозволу та неподання на вимогу органу державної влади, на який згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, документів, усних та/або письмових пояснень, відео- та звукозаписів, а також іншої інформації, необхідної для здійснення повноважень щодо контролю, чим порушено вимоги частини 1 статті 16 та частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу».
За результатами розгляду справ про порушення законодавства про рекламу рішеннями Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 22 грудня 2020 року №122 на позивача накладено штраф у розмірі 5083,00 грн, №123 - 1700,00 грн, №124 - 5083,00 грн та №125 - 1700,00 грн.
Рішення мотивовані тим, що при здійсненні контролю за дотриманням законодавства про рекламу щодо захисту прав споживачів реклами, на підставі матеріалів справ та протоколів засідання від 22 грудня 2020 року, встановлено недотримання вимог законодавства України про рекламу ТОВ «Споживчий центр», в частині розміщення зовнішньої реклами без відповідного дозволу та ненадання документів, необхідної інформації для здійснення повноважень щодо контролю органу державної влади, на який згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу щодо розповсюдження зовнішньої реклами за адресою: Київська обл., м. Фастів, вул. Соборна, буд. 51, що є порушенням вимог частини 1 статті 16 та частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу».
З огляду на невиконання названих рішень у добровільному порядку ГУ Держпродспоживслужби в Київській області звернулося до суду з відповідним позовом.
Натомість не погоджуючись з правомірністю вказаних рішень, ТОВ «Споживчий центр» подало зустрічний позов.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справ № 826/6875/17 та № 826/6877/17, ТОВ «Споживчий центр» не заперечувало факту встановлення зазначених конструкцій, а наполягало, що такі не є рекламою. Відповідно, з огляду на відсутність підстав для задоволення зустрічного позову, позов Держпродспоживслужби підлягає задоволенню.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про рекламу» (Закон №270/96-ВР) та Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067 з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (Типові правила).
Згідно з частиною 1 статті 16 названого Закону, розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 2 Типових правил, дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.
Відповідно до пунктів 45, 46 Типових правил, контроль за додержанням цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства; у разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами уповноважена особа органу, який здійснює контроль за додержанням цих Правил, звертається до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк. У разі невиконання цієї вимоги орган, який здійснює контроль, подає інформацію спеціально уповноваженому органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 1 статті 26 Закону України № 270/96-ВР закріплено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень, зокрема центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.
За змістом пункту 3 частини 2 статті 27 згаданого Закону, відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.
Згідно з частиною 6 названої правової норми, за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 7 статті 27 Закону України №270/96-ВР також передбачено, що у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пункту 9 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 693 (далі - Порядок № 693), підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.
Згідно з пунктом 10 названого Порядку, протокол про порушення законодавства про рекламу подається Держспоживінспекції або її територіальним органам за місцем вчинення порушення. Протокол розглядається у місячний строк.
За змістом пунктів 11 - 16 Порядку №693, за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.
Посадові особи Держспоживінспекції та її територіальних органів, які розглядають справу: перевіряють відповідність реклами вимогам законодавства до змісту та достовірності реклами, порядку її виготовлення і розповсюдження; отримують документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, що стосується порушень законодавства про рекламу; готують попередні висновки і вносять їх на розгляд Голови Держспоживінспекції, його заступників, начальників територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступників.
Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день.
Справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.
З протоколів засідання Головного управління Держпродспожислужби в Київській області від 22 грудня 2020 року стосовно справ про правопорушення законодавства про рекламу вбачається, що за результатами розгляду справ установлено розповсюдження ТОВ «Споживчий центр» зовнішньої реклами з рекламним сюжетом з умовною назвою «ШвидкоГроші», яка розміщена на фасаді споруди та поблизу цієї споруди на спеціальній тимчасовій виносній конструкції (штендері) за адресою: Київська область, м.Фастів, вул.Соборна, 51 (відділення № 164 ТОВ «Споживчий центр») без відповідного дозволу органу виконавчої влади, що є порушенням вимог частини 1 статті 16 Закону України №270/96-ВР.
ТОВ «Споживчий центр» відповідачем за зустрічним позовом неодноразово направлялись вимоги щодо надання необхідних документів для здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства про рекламу.
Разом з тим, документи, які вимагав надати відповідач за зустрічним позовом, позивачем не надавалися, що є порушенням вимог частини 2 статті 26 Закону України №270/96-ВР.
На спростування тверджень ТОВ «Споживчий центр» про те, що розміщена на фасаді будівлі та штендері інформація не є рекламою суд першої інстанції доречно вказав на постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2019 року у справі №826/6875/17 та від 14 лютого 2019 року у справі №826/6877/17, в яких предметом дослідження виступали аналогічні обставини та встановлено розміщення ТОВ «Споживчий центр» за адресою м. Фастів, вул. Соборна, 51 саме реклами. 
Надаючи правову оцінку доводам ТОВ «Споживчий центр» про те, що відповідачем за зустрічним позовом не встановлено, хто є рекламодавцем та що рекламу розповсюджує саме ТОВ «Споживчий центр», то згідно статті 1 Закону України №270/96-ВР, рекламодавець - особа, яка є замовником реклами для її виробництва та/або розповсюдження.
Матеріали справи підтверджують, що знак для товарів і послуг «Швидкогроші» належить ТОВ «Споживчий центр», що підтверджується свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 150732.
ТОВ «Споживчий центр» здійснює господарську діяльність, в тому числі, у приміщенні, яке знаходиться за адресою: м. Фастів, вул. Соборна, 51, на споруді якого розміщено щити (рекламні конструкції) з інформаційним полем «ШвидкоГроші».
Під час розгляду справ №826/6875/17 та №826/6877/17, ТОВ «Споживчий центр» не заперечувало факту встановлення ним зазначених конструкцій, а наполягало, що такі не є рекламою.
ТОВ «Споживчий центр» надавало копію заяви до Фастівського відділення поліції Васильківського ВП ГУНП в Київській області від 03 червня 2020 року, якою повідомляло про вчинення злочину, а саме викрадення 25 травня 2020 року невстановленою особою банера, який належить ТОВ «Споживчий кредит» та був розміщений за адресою: м. Фастів, поблизу будинку №51 по вул. Соборна, навпроти входу в Вечірній ринок. 
При цьому ТОВ «Споживчий центр» не надало суду доказів на підтвердження звернення до правоохоронних органів з приводу псування споруди, в якій знаходиться його приміщення, та яка перебуває у нього в оренді, а саме розміщення без його дозволу щитів.
В контексті викладеного, суд першої інстанції цілком доречно вказав, що наведене у своїй сукупності спростовує твердження ТОВ «Споживчий центр» про те, що він не є рекламодавцем.
Застереження ТОВ «Споживчий центр» про те, що припис №1388 відділення по контролю за благоустроєм міста відділу благоустрою КП ФМР «Фастів-благоустрій» не був ним отриманий, оскільки ОСОБА_3 , зазначена у такому приписі, на той момент вже не працювала в ТОВ «Споживчий центр» критично оцінюються колегією суддів.
Відповідно до пункту 46 Типових правил у разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами уповноважена особа органу, який здійснює контроль за додержанням цих Правил, звертається до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк. 
При цьому така особа не наділена повноваженнями встановлювати особу, уповноважену діяти від імені розповсюджувача реклами, зокрема, вимагати представити документи, що підтверджують її особу.
Отже зазначена у приписі особа вказана інспектором у такому зі слів такої.
В частині доводів апелянта стосовно порушення процедури накладення стягнення та прийняття спірних рішень за зустрічним позовом, колегія суддів зазначає таке.
Порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція щодо значимості процедурних порушень викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.
В контексті викладеного, колегія суддів враховує, що апелянтом жодним чином не аргументовано те, яким чином наведені ним доводи могли вплинути на притягнення його до відповідальності, або спростувати вчинення порушень, за яке таку передбачено.
Більше того, протоколами від 25 вересня 2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області виявлено порушення ТОВ «Споживчий центр» законодавства про рекламу, а саме вимог частини 1 статті 16 Закону України №270/96-ВР та протоколами від 16 жовтня 2020 року вимог частини 2 статті 26 Закону України №270/96-ВР. 
Тим часом адміністративно-господарські санкції застосовані до позивача за зустрічним позовом оскаржуваними рішеннями від 22 грудня 2020 року №122 - №125, тобто, в межах передбачених статтею 250 Господарського кодексу України строків. А тому, відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем за зустрічним позовом законодавчо встановлених строків притягнення до відповідальності.
Отже, колегія суддів погоджується з тим, що правові підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянтом всупереч вищевказаного обов`язку не доведено правомірність своїх вимог в межах спірних правовідносин.
Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" не містить, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій та були враховані судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення, яке, на переконання колегії суддів, є законним та прийнято з дотриманням норм матеріального права.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку за наслідками розгляду даного спору.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, 

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі за основним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" про стягнення штрафу та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправними та скасування рішень - залишити без задоволення.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко 

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко