Постанова
Іменем України

13 березня 2026 року 
м. Київ  

справа № 352/1828/25
провадження № 61-335св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючий - Крат В. І. (суддя-доповідач), 
судді: Гудима Д. А., Дундар І. О., Краснощоков Є. В., Пархоменко П. І., 

учасники справи:
заявниця -  ОСОБА_1 , 
заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року (повний текст постанови складено 19 листопада 2025 року) в складі колегії суддів: Баркова В. М., Мальцевої Є. Є., Томин О. О.,

Історія справи
Короткий зміст заяви

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про оголошення фізичної особи померлою та встановлення факту загибелі під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану.

Заява мотивована тим, що чоловік заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30 серпня 2023 року був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_2 та проходив службу на посаді стрільця-санітара 1 піхотного відділення 1 піхотного взводу 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сухопутних військ ЗСУ.

20 червня 2024 року заявницею отримано сповіщення № 12 ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що її чоловік ОСОБА_2 зник безвісті ІНФОРМАЦІЯ_5 поблизу с. Роботине, Пологівського району Запорізької області, що підтверджується відповідними наказами командира в/ч НОМЕР_1 .

За фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 за особливих обставин до ЄРДР внесено інформацію про відкриття кримінального провадження №12024091010001633 від 22 червня 2024 року, а також інформацію до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, за № 20241127-3233 від 27 листопада 2024 року.

Заявниця посилалася на те, що інформація про його фактичне місцезнаходження відсутня, він набув статусу особи зниклої безвісти за особливих обставин, його оголошено в розшук як безвісти зниклого, заведено оперативно-розшукову справу «Розшук» та відомості про це внесено до обліків інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України».

ОСОБА_1 просила:
оголосити ОСОБА_2 померлим;
встановити факт, що ОСОБА_2 загинув під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Тисменицького районного суду від 13 серпня 2025 року:
відмовлено у відкритті провадження в частині вимог про встановлення факту, що ОСОБА_2 загинув під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України;
прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою;
призначено справу до розгляду у судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду Івано-Франківської області на 10 год. 30 хв. 03 вересня 2025 року;
роз`яснено ОСОБА_1 необхідність надати відомості про осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про ОСОБА_2 ;
залучено у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 як заінтересованих осіб: Військову частину НОМЕР_2 ; Міністерство оборони України; Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Рішенням Тисменицького районного суду в складі судді Олійника М. Ю., присяжних: Заставної Н. І., Галушки І. І., від 08 вересня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 , про оголошення фізичної особи померлою відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:
статтею 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті .Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо фізичної особи, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями і місце перебування якої невідоме, проте судом мають бути встановлені обставини, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть такої особи;
доводячи перед судом про обставини оголошення померлим ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 на вогневих позиціях в районі населеного пункту с. Роботине, Пологівського району Запорізької області, заявник посилалась на сповіщення № ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що її чоловік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 зник безвісти поблизу с. Роботине, Пологівського району Запорізької області (а. с. 7), витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 в якому зазначено, що відповідно до рапорту командира 2 піхотної роти в/ч НОМЕР_1 капітана ОСОБА_4 №2534 від 19 червня 2024 року та витягу з Журналу бойових дій в/ч НОМЕР_1 №441 дск від 14 грудня 2023 року за ІНФОРМАЦІЯ_5, о 06 год 50 хв ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання бойового завдання, а саме ведення оборонних дій поблизу с. Роботине, Пологівського району Запорізької області, був втрачений зв`язок з стрільцем-санітаром 1 піхотного відділення 1 піхотного взводу 2 піхотної роти в/ч НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_2 . Обставин, які би свідчили про невиконання наказу, непокору чи самовільне залишення поля бою, самокалічення, а також вчинення будь яких інших протиправних дій солдатом ОСОБА_2 не встановлено (а. с.10-11), однак таке пояснення підтверджує факт неповернення ОСОБА_2 після бойових дій на збірний пункт, а не ймовірну загибель та не може однозначно заперечувати перебування чоловіка заявниці в полоні у ворога, тіло солдата ОСОБА_2 знайдено ніким не було на цей час;
судом окрім пояснень заявника, жодних свідків подій за обставин яких міг померти ОСОБА_5 не вдалось допитати, достовірних та належних доказів з врахуванням і статей 76, 77 ЦПК України щодо цього також немає в матеріалах справи. Оскільки, як встановлено у судовому засіданні, встановити місце знаходження у воєнний час солдата ОСОБА_2 дійсно не представляється можливим та з ним втрачено зв`язок, проте відомостей про обставини, що призвели б до смерті особи, яка пропала безвісти не вдалось встановити, тому суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок загибелі ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання військового обов`язку по захисту держави Україна в районі населеного пункту с. Роботине, Пологівського району Запорізької області - померлим. Тому слід відмовити у задоволенні заяви. При цьому, заявниця не позбавлена права звернення до суду щодо даного питання за наявності інших підстав, що стануть відомі їй чи іншим членам сім`ї.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково;
рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2025 року скасовано;
в задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою - відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:
відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлим, суд першої інстанції прийшов до висновків, що заявницею не надано відомостей про обставини, що призвели б до смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який пропав безвісти. При цьому суд вказав, що окрім пояснень заявника, жодних свідків подій за обставин яких міг померти ОСОБА_2 не вдалось допитати. Проте з такими висновками суду апеляційний суд не погодився;
у справі, що переглядається встановлено, що заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про оголошення фізичної особи померлою. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України);
при розгляді справ про оголошення особи померлою, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, звернула увагу судів на таке. Оголошення фізичної особи померлою - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи;
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою;
зважаючи на викладене, а також беручи до уваги те, що територія на якій ОСОБА_2 зник безвісти на час розгляду справи судом окупована, не можна вважати, що на цій території закінчились воєнні дії. Відтак передбачені законом підстави для оголошення особи померлою відсутні і саме з цих підстав заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. З підстав вказаного, колегія суддів вважала за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви.

Аргументи учасників справи

03 січня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала касаційну скаргу на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року (повне судове рішення складено 19 листопада 2025 року), у якій просила: 
оскаржене судове рішення скасувати;
справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що:
судом апеляційної інстанції при мотивуванні відмови в задоволенні вимоги щодо оголошення ОСОБА_2 померлим зроблено акцент на тому, що відповідно до частини другої статті 46 ЦК України «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Однак судом апеляційної інстанції відлік зазначених строків пов`язується із закінченням активних бойових дій та території України;
враховуючи виключну правову проблему правозастосування вказане питання було передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/11021/22, що визначена як зразкова і за наслідками розгляду якої у постанові від 11 грудня 2024 року Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок стосовно того, що: «обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності». Водночас Велика Палата Верховного Суду наголошує, що: «згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси»;
формуючи цей правовий висновок Велика Палата Верховного Суду, зокрема, прийняла до уваги, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації щодо цього є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф. Цей перелік затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій від 28 лютого 2025 року № 376. Cудом апеляційної інстанції, як слідує з мотивувальної частини постанови, не досліджувалось питання щодо перебування с. Роботине, Пологіської ТГ Запорізької області в зоні активних бойових дій, адже цього населеного пункту в переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасового окупованих російської федерацією, с. Роботине? Пологівського району Запорізької області немає. Представник Західного територіального юридичного відділу Міністерства оборони України в поясненні суду апеляційної інстанції жодним чином не прояснив запитання щодо часу припинення бойових дій на території с. Роботине, Пологівського району Запорізької області.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2026 року 
поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року;
відкрито касаційне провадження у справі.

06 березня 2026 року справа передана судді-доповідачу Крат В. І.

Ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 02 лютого 2026 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19; від 02 квітня 2025 року у справі № 753/11685/24; від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22; від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23; від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Фактичні обставини 

Заявниця ОСОБА_1 з 05 березня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а. с. 18).

Згідно з копією витягу наказу Міністерства оборони України № 46 від 30 серпня 2023 року ОСОБА_2 з 30 серпня 2023 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (а. с. 5).

Відповідно до сповіщення № 54 командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 , ОСОБА_1 сповіщено про те, що її чоловік, стрілець - санітар 1 піхотного відділення 1 піхотного взводу 2 піхотної роти в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_5 при виконанні бойового завдання за призначенням під час воєнних дій на території України поблизу с. Роботине, Пологівського району Запорізької області (а. с. 7).

Згідно з копією витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 про встановлення обставин зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 № 335 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в/ч НОМЕР_1 виконувала бойове завдання із забезпечення здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в районі с. Роботине, Пологівського району Запорізької області, відповідно до бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 №189 дск від 10 червня 2024 року і Бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_3 № 4750/79/179 дск від 03 травня 2024 року. Відповідно до рапорту командира 2 піхотної роти в/ч НОМЕР_1 капітана ОСОБА_4 № 2534 від 19 червня 2024 року та витягу з Журналу бойових дій в/ч НОМЕР_1 № 441 дск від 14 грудня 2023 року за ІНФОРМАЦІЯ_5, о 06-50 год. ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання бойового завдання, а саме ведення оборонних дій поблизу с. Роботине, Пологівського району Запорізької області, був втрачений зв`язок з стрільцем-санітаром 1 піхотного відділення 1 піхотного взводу 2 піхотної роти в/ч НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_2 . Обставин, які би свідчили про невиконання наказу, непокору чи самовільне залишення поля бою, самокалічення, а також вчинення будь яких інших протиправних дій солдатом ОСОБА_2 не встановлено (а. с. 10-11).

Одночасно, розпочато кримінальне провадження Івано-Франківським РУП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно безвісного зникнення ОСОБА_2 (за частиною першою статті 115 КК України) за заявою дружини ОСОБА_1 (а. с. 12).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин зареєстрованого 27 листопада 2024 року № 20241127-3233 ОСОБА_2 з 18 липня 2024 року набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин (а. с. 13-14).

З метою надання інформації стосовно ОСОБА_2 заявниця зверталася до Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. У червні 2025 року вона отримала відповідь про те відомості щодо ОСОБА_2 внесені до Реєстру і він набув правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин. За інформацією Національної поліції України, слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні, за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України. ОСОБА_2 оголошено в розшук як безвісти зниклого, заведено оперативно-розшукову справу «Розшук» та відомості про це внесено до обліків інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» із зазначенням відмітки про зникнення безвісти за особливих обставин. На цей час поліція вживає заходів, спрямованих на отримання відомостей про долю зниклого та перевіряє інформацію, яка може сприяти його розшуку (а. с. 15-17).

Позиція Верховного Суду

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 297 ЦПК України).

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 297 ЦПК України).

Цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 квітня 2019 року в справі № 490/342/17 (провадження № 61-7683св18)).

За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року в справі № 204/7924/23 (провадження № 61-16728св23)).

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частина друга та третя статті 46 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика палата Верховного Суду вказувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часовиххарактеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності (див. пункти 81 - 85 постанови Великої Палати Верховного Суду від грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24)).

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. У частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. З урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності (див. пункти 94 - 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24)).

З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій (див. пункт 123 постанови Великої Палати Верховного Суду від грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24)).

У справі, що переглядається:
заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про оголошення фізичної особи померлою;
при скасуванні рішення суду першої інстанції апеляційний суд вважав, що територія, на якій ОСОБА_2 зник безвісти, на час розгляду справи судом окупована. Відтак передбачені законом підстави для оголошення особи померлою відсутні; 
апеляційний суд не звернув уваги, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи; апеляційний суд не з`ясував, не з`ясував, чи припинилися на території ймовірної загибелі чоловіка заявниці активні бойові дії, і якщо так, то коли саме це сталося. Відсутність таких встановлених фактів унеможливлює правильне обчислення строку, після спливу якого можливо ставити питання про оголошення особи померлою. За таких обставин апеляційний суд зробив передчасний висновок про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в задоволенні заяви. Тому постанову апеляційного суду необхідно скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом (частина четверта статті 411 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду ухвалена з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з чим, касаційний суд вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити, постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко