ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року   Справа № 902/1218/24 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г. ,  суддя Маціщук А.В. 
секретар судового засідання Ткач Ю.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "ВКП "Бруст" на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.12.2025 у справі № 902/1218/24 (суддя Нешик О.С., повний текст складено 25.12.2025) 
за позовом Вінницької міської ради
до Приватного підприємства "ВКП "Бруст"
про стягнення безпідставно збережених коштів в сумі 3 319 343, 05 грн
за участю представників сторін:
позивача - Шмігленко І.В.;
відповідача - Калачик Н.М.; 

ВСТАНОВИВ:
Вінницька міська рада (далі - позивач, Міська рада) звернулася до Господарського суду Вінницької області з позовом до Приватного підприємства "ВКП "Бруст" (далі - відповідач, ПП "ВКП "Бруст") про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 3 319 343,05 грн.
Правовою підставою позову позивач визначає ст. 1212 ЦК України та зазначає, що відповідач як власник об`єкта нерухомості (споруди шламонакопичувача загальною площею 109 160 м2 за адресою: м. Вінниця, вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4, на даний час - вул. Батозька, 1-Е)), належним чином не оформив та не зареєстрував речові права на земельну ділянку комунальної власності та не вносив плату за користування нею. Внаслідок цього відповідач безпідставно зберіг у себе грошові кошти у розмірі орендної плати (земельного податку).

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 15.12.2025 позов задоволено.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як фактичний користувач земельної ділянки площею 8,5382 га за адресою: м. Вінниця, вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4, на даний час - вул. Батозька, 1-Е), без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею. Відтак, на підставі частини першої статті 1212 ЦК України, відповідач зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки.

До Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ПП "ВКП "Бруст" на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.12.2025 у справі № 902/1218/24. У поданій скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:
- наведена в акті обстеження земельної ділянки Вінницької міської територіальної громади від 31.05.2024 № 40 інформація щодо площі зайнятої земельної ділянки комунальної власності ґрунтується на кадастровому плані, виготовленому МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування та архітектури". Проте відповідач наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку площею 8,5382 га за адресою: вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4). У зв`язку з цим відповідач стверджує, що кадастровий план не є належним та допустимим доказом на підтвердження як площі зайнятої земельної ділянки, так і факту розташування нерухомого майна відповідача на ній;
- долучений Вінницькою міською радою до матеріалів справи кадастровий план, виготовлений МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування та архітектури", не містить відомостей щодо контурів об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці площею 8,5382 га за адресою: вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4), зокрема й щодо майна, належного відповідачу;
- саме Вінницька міська рада повинна була підтвердити належними та допустимими доказами площу зайнятої земельної ділянки та факт розташування на ній майна відповідача. Зокрема, таким доказом мав бути кадастровий план земельної ділянки, що містить повний обсяг відомостей, передбачених ст. 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр";
- відповідач також зазначає, що рішення суду першої інстанції про стягнення безпідставно збережених коштів за 2022-2024 роки ухвалене за відсутності належних доказів на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки. В матеріалах справи міститься витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки від 23.07.2024, згідно з яким нормативно-грошова оцінка земельної ділянки за адресою: м. Вінниця, вул. Липовецька, б/н (вул. А. Янгеля, 4) становить 1099,68 грн за 1 кв. м. Проте відповідач наголошує, що в матеріалах справи відсутні допустимі докази на підтвердження розміру НГО вказаної ділянки за 2021, 2022 та 2023 роки. Позивачем надано лише документ без дати та номера під назвою "Інформація щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок за 2021, 2022, 2023 роки", який не є належним та допустимим доказом в підтвердження розміру нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Більше того, у зазначеній інформації взагалі відсутні будь-які відомості щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки за адресою: вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4) за 2023 рік;
- у відповідача наявний сумнів щодо правильності визначення Вінницькою міською радою нормативної грошової оцінки (НГО) за 2023 рік у розмірі 1203,28 грн за 1 кв. м, яка зменшилася до 1099,68 грн за 1 кв. м у 2024 році. Із урахуванням офіційних коефіцієнтів індексації НГО земель, відповідна НГО у 2024 році також мала б збільшитись у порівняні з 2023 роком. Наведене свідчить про помилковість визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за адресою: вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4), показники якої було використано для розрахунку суми безпідставно збережених коштів;
- Вінницькою міською радою до матеріалів справи долучено рішення міської ради від 25.06.2021 № 501, яким з 01.01.2022 введено в дію нормативну грошову оцінку земель у межах м. Вінниці. Проте вказане рішення не містить відомостей щодо базової вартості одного квадратного метра земель м. Вінниці, а також інформацію про коефіцієнт, що характеризує функціональне використання земельної ділянки, та інформації про зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території у межах населеного пункту. Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на обґрунтування розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2021– 2023 роки;
- відповідач зазначає, що витрати на проведення судової експертизи були покладені на нього, проте апелянт зазначає, що в липні 2025 на підприємстві відбулася зміна керівника та засновника. Зазначені обставини, що виникли вже після призначення експертизи, спричинили об`єктивні труднощі у своєчасній оплаті рахунку, оскільки супроводжувалися тривалим процесом передачі документації ПП "ВКП "Бруст" та необхідністю вивчення новим керівництвом усіх поточних справ підприємства. Оплата за проведення судової експертизи могла бути здійснена також Вінницькою міською радою, з подальшим розподілом судових витрат між сторонами відповідно до норм процесуального законодавства.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., судді Петухов М.Г., Маціщук А.В.
Листом від 13.02.2026 матеріали справи витребувано з Господарського суду Вінницької області.
24.02.2026 до суду надійшли матеріали справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 відкрито провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "ВКП "Бруст" на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.12.2025 у справі № 902/1218/24. Розгляд справи призначено на 25.03.2026 о 14:15 год.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 визнано поважними причини пропуску ПП "ВКП "Бруст" строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області від 15.12.2025 у справі № 902/1218/24 та поновлено цей строк.

Вінницька міська рада надіслала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 15.12.2025 - без змін як законне та обґрунтоване. Заперечення позивача ґрунтуються на наступних аргументах:
- згідно з актом обстеження земельної ділянки № 40 від 31.05.2024, ПП "ВКП "Бруст" використовує земельну ділянку комунальної власності площею 8,5382 га за адресою: м.Вінниця, вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4). На цій земельній ділянці розташована частина інженерної споруди - шламонакопичувач загальною площею 109 160 кв. м. Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1924 від 14.08.2025 адресу вказаної споруди було впорядковано та змінено на: м. Вінниця, вул. Батозька, 1-Е. Відповідач не заперечує, що згідно з договором купівлі-продажу від 02.09.2006 він є власником цієї споруди площею 109 160 кв. м (абз. 3 стор. 3 апеляційної скарги). Отже, доводи відповідача про те, що суд першої інстанції не з`ясував обставини розташування його майна на спірній земельній ділянці, є суперечливими та необґрунтованими. Фактична адреса шламонакопичувача, належного відповідачу, повністю відповідає тій, яка вказана у акті обстеження № 40 від 31.05.2024 та у рішенні виконкому № 1924 від 14.08.2025;
- на відповідача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн за використання земельної ділянки орієнтовною площею 11,0 га у м. Вінниці по вул. Липовецькій (б/н) без правовстановлюючих документів, що підтверджується постановою №184 від 19.12.2007. Водночас цією ж постановою встановлено, що на зазначеній земельній ділянці розташована споруда шламонакопичувача загальною площею 109 160 кв. м.;
- факт розташування належного відповідачу нерухомого майна на земельній ділянці комунальної власності також підтверджується клопотанням ПП "ВКП "Бруст" від 08.09.2025 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 12,5189 га за адресою: вул. Батозька, 1-Е, зокрема за рахунок земельних ділянок із кадастровими номерами 0510136300:01:022:0009 та 0510136300:01:022:0010;
- під час обстеження земель Вінницької міської територіальної громади було встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку площею 8,5382 га. Межі та розміри цієї ділянки підтверджуються кадастровим планом, розробленим сертифікованим інженером-землевпорядником МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування та архітектури";

- згідно з актом про визначення розміру збитків (безпідставно збережених коштів) від 31.07.2024, розмір шкоди, заподіяної Вінницькій міській територіальній громаді в особі Вінницької міської ради, нараховано за 1096 днів (у період з 31.07.2021 до 31.07.2024). Розрахунок у сумі 3 319 343,05 грн проведено за ставкою земельного податку в розмірі 1 % від нормативної грошової оцінки ділянки (цільове призначення 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості). Зазначений розрахунок Департаменту земельних ресурсів базується на даних і витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку, наданих ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області;
- безпідставними є доводи апелянта про те, що відомості щодо нормативної грошової оцінки (НГО) земельної ділянки за 2021, 2022 та 2023 роки є неналежними доказами. Згідно з відомостями та витягами із технічної документації з нормативної грошової оцінки (НГО) земельних ділянок, наданими Відділом № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області (лист від 24.07.2024 № 838/14-24), показники НГО земельної ділянки за 1 кв. м становлять: за 2021 рік - 2372,63 грн; за 2022 рік - 1046,33 грн; за 2023 рік - 1203,28 грн; за 2024 рік - 1099,68 грн. У зв`язку з відсутністю у відповіді ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області відомостей про нормативну грошову оцінку (НГО) за 1 кв. м земельної ділянки за 2023 рік, для визначення цього показника оцінку, що діяла у 2022 році (1 046,33 грн), було помножено на коефіцієнт індексації НГО за 2022 рік - 1,15. Отримане значення становить 1 203,28 грн;
- позивач звертає увагу на те, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.01.2025 у справі № 902/1218/24 було призначено комплексну судову земельно-технічну та оціночно-земельну експертизу. Витрати на проведення судової експертизи було покладено на ПП "ВКП "Бруст", яке зобов`язано було здійснити оплату протягом 3-х днів з дня отримання рахунку та надати суду відповідні докази (платіжне доручення, квитанцію тощо). Проте відповідач не забезпечив оплату експертних послуг, у зв`язку з чим матеріали справи були повернуті експертною установою без проведення дослідження;
- посилання відповідача на те, що зміна керівника та засновника у липні 2025 призвела до труднощів у своєчасній оплаті експертних послуг, є необґрунтованими. Оплату за проведення судової експертизи необхідно було здійснити протягом 3-х днів із дня отримання рахунку, який, відповідно до трекінгу поштових відправлень АТ "Укрпошта", було вручено представнику ПП "ВКП "Бруст" 11.06.2025;
- оскільки відповідачу було відомо про задоволення його клопотання щодо призначення судової експертизи та про обов`язок оплати її вартості, останній мав вжити заходів для забезпечення своєчасної оплати послуг експерта. Проте це зроблено не було, а після поновлення провадження у справі відповідач не з`являвся у судові засідання та не повідомляв суд про обставини, що унеможливлювали оплату експертних послуг;
- при цьому проведення експертизи спеціалізованими установами здійснюється на платній основі за рахунок замовника. Така оплата проводиться за рахунок сторони, яка заявила відповідне клопотання, - у даному випадку відповідача.

Вінницька міська рада надіслала до суду клопотання, в якому вважає передчасним висновок суду апеляційної інстанції щодо поважності причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим просить повернути апеляційну скаргу заявнику.

ПП "ВКП "Бруст" надіслало до суду заяву, в якому зазначає, що Вінницькою міською радою в порядку ч. 2 ст. 262 ГПК України не було подано заперечень щодо відкриття апеляційного провадження у справі № 902/1218/24 до моменту постановлення Північно-західним апеляційним господарським судом ухвали від 02.03.2026. Відповідач посилається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №914/197/19. Оскільки апеляційний суд не встановив підстав для відмови у відкритті провадження у справі № 902/1218/24, а Вінницька міська рада своєчасно не подала заперечень проти його відкриття, доводи клопотання від 16.03.2026 щодо неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження підлягають відхиленню.

ПП "ВКП "Бруст" надіслало до суду клопотання, в якому просить призначити у справі № 902/1218/24 комплексну судову експертизу (земельно-технічну та оціночно-земельну), на вирішення якої поставити такі питання:
Яка конфігурація та площа земельної ділянки, що перебуває у користуванні ПП "ВКП "Бруст" для обслуговування споруди шламонакопичувача площею 109160 кв.м за адресою: м. Вінниця, вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4) ?
Яка нормативна грошова оцінка земельної ділянки (окремо за кожний рік у період з 2021 по 2023 роки), що перебуває у користуванні ПП "ВКП "Бруст" для обслуговування споруди шламонакопичувача площею 109160 кв.м за адресою: м. Вінниця, вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4) ?
Проведення комплексної судової експертизи доручити Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання позивача про повернення апеляційної скарги відповідачу, заслухавши доводи представників сторін та дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування поданого клопотання позивач посилається на положення ч. 3, 4 ст. 260 та ст. 256 ГПК України. Заявник вважає передчасним висновок суду апеляційної інстанції щодо поважності причин пропуску відповідачем процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. На думку позивача, наведені скаржником підстави для поновлення строку є необґрунтованими, що в силу вимог процесуального закону є підставою для повернення апеляційної скарги заявнику.

Водночас колегія суддів вказує, що відкриваючи ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 провадження за апеляційною скаргою ПП "ВКП "Бруст" на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.12.2025 у даній справі, та призначаючи її до розгляду, колегія суддів фактично вирішила питання щодо прийняття даної апеляційної скарги.

Прийняття ухвалою суду від 02.03.2026 апеляційної скарги до провадження за таких обставин означає, що питання про поновлення строку на апеляційне оскарження було розглянуто судом по суті, однак помилково не відображено в тексті судового рішення.

В той же час, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 визнано поважними причини пропуску ПП "ВКП "Бруст" строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області від 15.12.2025 у справі №902/1218/24 та поновлено цей строк.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про повернення апеляційної скарги ПП "ВКП "Бруст" на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.12.2025 у справі № 902/1218/24.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання відповідача про призначення у справі №902/1218/24 комплексної судової експертизи (земельно-технічної та оціночно-земельної), заслухавши думку учасників справи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду (стаття 1 Закону України "Про судову експертизу").
Відповідно до частини першої статті 98 ГПК висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Умови, за настання яких суд призначає судову експертизу, визначені статтею 99 ГПК.
Відповідно до частини першої статті 99 ГПК суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку у разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи (постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, від 13.08.2021 у справі №917/1196/19, від 30.09.2021 у справі №927/110/18, від 26.10.2022 у справі №904/5077/21, від 06.02.2024 у справі №910/12661/22).
Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.

В обґрунтування клопотання про призначення комплексної судової експертизи, відповідач зазначає, що для правильного вирішення спору у даній справі необхідно встановити фактичну площу земельної ділянки, на якій розташоване його майно, а також її нормативну грошову оцінку. Відповідач зазначає, що доцільність проведення комплексної судової експертизи вже була встановлена судом першої інстанції. Зокрема, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.01.2025 у цій справі було призначено комплексну судову експертизу (земельно-технічну та оціночно-земельну). При цьому обов`язок щодо оплати витрат за проведення вказаного експертного дослідження судом було покладено на відповідача. Водночас, як зазначено в апеляційній скарзі, у зв`язку з організаційними змінами в структурі ПП "ВКП "Бруст", у товариства виникли об`єктивні труднощі зі своєчасною оплатою рахунку за проведення експертизи. Внаслідок вказаних обставин експертне дослідження проведено не було.
З огляду на викладені обставини, відповідач просить суд апеляційної інстанції призначити у цій справі комплексну судову експертизу (судову земельно-технічну та оціночно-земельну). Відповідач погоджується здійснити оплату витрат, пов`язаних із проведенням комплексної судової експертизи у цій справі, та просить доручити виконання експертного дослідження Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Преставник позивача заперечив проти задоволення клопотання про призначення експертизи.
В той же час, колегія суддів зазначає, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Предметом позову у цій справі є вимоги Вінницької міської ради до ПП "ВКП "Бруст" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 3 319 343, 05 грн на підставі статті 1212 ЦК України. Позивачем на підтвердження позовних вимог до матеріалів справи додані відповідні докази.

Беручи до уваги викладене, враховуючи те, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, із урахуванням предмета, підстав позову та встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку про достатність наявних у матеріалах справи доказів для вирішення спору по суті, зокрема і щодо встановлення фактичної використовуваної відповідачем площі земельної ділянки, на якій розташоване його майно, а також нормативної грошової оцінки вказаної земельної ділянки. 

Суд апеляційної інстанції вважає, що зібрані докази дозволяють встановити обставини у даній справі без призначення судової експертизи, а тому підстави для задоволення клопотання відповідача про призначення комплексної судової експертизи відсутні.

Водночас суд звертає увагу на те, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.01.2025 у справі № 902/1218/24 було призначено комплексну судову земельно-технічну та оціночно-земельну експертизу. Витрати на проведення судової експертизи було покладено на ПП "ВКП "Бруст", яке зобов`язано було здійснити оплату протягом 3-х днів з дня отримання рахунку та надати суду відповідні докази (платіжне доручення, квитанцію тощо). 

Проте відповідач не забезпечив оплату експертних послуг, у зв`язку з чим матеріали справи були повернуті експертною установою без проведення дослідження. При цьому посилання відповідача на те, що зміна керівника та засновника у липні 2025 призвела до труднощів у своєчасній оплаті експертних послуг, є необґрунтованими. Оплату за проведення судової експертизи необхідно було здійснити протягом 3-х днів із дня отримання рахунку, який, відповідно до трекінгу поштових відправлень АТ "Укрпошта", було вручено представнику ПП "ВКП "Бруст" 11.06.2025.

Оскільки відповідачу було відомо про задоволення його клопотання щодо призначення судової експертизи та про обов`язок оплати її вартості, останній мав вжити заходів для забезпечення своєчасної оплати послуг експерта. Проте це зроблено не було, а після поновлення провадження у справі відповідач не з`являвся у судові засідання та не повідомляв суд про обставини, що унеможливлювали оплату експертних послуг.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити у повному обсязі.
Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважаючи їх необґрунтованими, та просить суд відмовити у її задоволенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, заслухавши в судовому засіданні присутніх представників сторін, зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, 22.09.2006 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденком А.Б. за реєстровим № 3055 посвідчено договір купівлі-продажу від 22.09.2006, за яким ТОВ "Науково-дослідне інноваційне виробничо-технологічне бюро" продало, а ПП "ВКП "Бруст" придбало за 128 000 грн споруду шламонакопичувача загальною площею 109160 кв.м, яка знаходиться у м. Вінниці по вул. Липовецькій, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4).
Згідно з договором, відчужувана споруда шламонакопичувача належить продавцю на підставі рішення Третейського суду м. Вінниці від 08.09.2006, зареєстрованого КП "Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" 14.09.2006 в реєстровій книзі №15 за реєстровим № 843 (п. 1.); земельна ділянка, на якій розташована споруда шламонакопичувача, не приватизована (п. 2); право власності на відчужувану нерухомість переходить до покупця з моменту його державної реєстрації згідно діючого законодавства після повного розрахунку продавцем та складання акту приймання-передачі на вказане нерухоме майно (т. 1, а. с. 30-31).

На виконання умов договору ТОВ "Науково-дослідне інноваційне виробничо-технологічне бюро" передало, а ПП "ВКП "Бруст" прийняло нерухоме майно, яке розташоване в м. Вінниці по вул. Липовецькій: споруду шламонакопичувача, загальною площею 109 160 м2, що стверджується актом приймання-передачі майна від 27.09.2006 (т. 1, а. с. 32).

КП "ВООБТІ" 29.09.2006 зареєстровано право власності за ПП "ВКП "Бруст" за реєстровим № 843 та записано в реєстрову книгу № 15 (т. 1, а. с. 33).

Обставини придбання нерухомого майна ПП "ВКП "Бруст" у ТОВ "Науково-дослідне інноваційне виробничо-технологічне бюро" встановлені, зокрема, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.04.2013 у справі № 13/116-08 (т. 1, а. с. 50-56). У зазначеному судовому рішенні колегія суддів дійшла висновку, що ПП "ВКП "Бруст" має переважне право на отримання в оренду земельної ділянки, на якій розташовані інженерні споруди шламонакопичувача за адресою: м. Вінниця, вул. Липовецька, б/н.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення № 184 від 19.12.2007 (т. 1, а. с. 37-38), на директора ПП "ВКП "Бруст" Сенелюка С.В. було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн за використання земельної ділянки орієнтовною площею 11,0 га у м. Вінниці по вул. Липовецькій (б/н) без правовстановлюючих документів. Водночас зазначеною постановою встановлено, що на вказаній земельній ділянці розташована споруда шламонакопичувача загальною площею 109 160 кв. м.

31.05.2024 на підставі доручення від 17.05.2024 за вх. № 01/01/34413, Департаментом земельних ресурсів Вінницької міської ради в особі заступника директора Департаменту - начальника відділу охорони земель департаменту земельних ресурсів Богачука С.А. за участю головного спеціаліста відділу просторового розвитку департаменту архітектури та містобудування міської ради Лірника В.І., заступника начальника відділу з землевпорядних робіт та оцінки земель міського комунального підприємства "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" Коновалюка Я.В., головного інспектора відділу контролю благоустрою комунального підприємства "Муніципальна варта" ВМР Бондаренко Н.А., проведено обстеження земель територіальної громади, розташованих за адресою: м. Вінниця, вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4). За результатами перевірки складений акт № 40 від 31.05.2024 (т.1, а. с. 9-12).
Під час обстеження встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку комунальної власності загальною площею 8,5382 га по вул. Липовецькій, б/н (вул.Академіка Ягеля,4), яка, згідно з доданим до матеріалів справи кадастровим планом, знаходиться біля земельних ділянок з кадастровими номерами 0510136300:01:022:0010 та 0510136300:01:022:0009 та має цільове призначення 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.
На вказаній земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна, а саме: частина інженерної споруди шламонакопичувача загальною площею 109 160,00 кв.м, яка складається із бетонних дамб, спеціального покриття нижньої частини, яке не дозволяє проникненню відходів у ґрунт, водовідведення, очистки. Вказані об`єкти на праві приватної власності належать ПП "ВКП "Бруст".

Позивач надіслав рекомендованим листом з повідомленням на адресу керівника ПП "ВКП "Бруст" Сергія Сенелюка вимогу від 03.06.2024, у якій поміж іншим вимагав сплатити плату за землю за період фактичного використання комунальної земельної ділянки площею 8,5382 га, а також вжити заходи, спрямовані на оформлення права користування чи власності на земельну ділянку в порядку, передбаченому ст. 123, 128 Земельного кодексу України, та здійснити державну реєстрацію відповідного речового права на неї (т. 1, а. с. 13-14).

Також позивач надіслав рекомендованим листом з повідомленням на адресу керівника ПП "ВКП "Бруст" Сергія Сенелюка запрошення взяти участь у засіданні Комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам, призначене на 19.06.2024 на 10 год. 00 хв. за адресою: м. Вінниця, вул. Григорія Сковороди, 38.

На розгляд Комісії виносилось питання визначення розміру збитків (безпідставно збережених коштів), заподіяних ПП "ВКП "Бруст" Вінницькій міській територіальній громаді у зв`язку із використанням комунальних ділянок площею 0,6859 га (кадастровий номер: 0510136300:01:022:0009), площею 0,1549 га (кадастровий номер: 0510136300:01:022:0010) та площею 8,5382 га, які розташовані за адресою: м. Вінниця, вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4) (т. 1, а. с. 15-16).

16.07.2024 позивач повторно надіслав рекомендованим листом з повідомленням на адресу керівника ПП "ВКП "Бруст" Сергія Сенелюка запрошення взяти участь у засіданні Комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам, призначене на 31.07.2024 на 10 год. 00 хв. за адресою: м. Вінниця, вул. Григорія Сковороди, 38 (т. 1, а. с. 17-18).

08.08.2024 Виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення "Про затвердження актів про визначення розміру збитків (безпідставно збережених коштів), заподіяних Вінницькій міській територіальній громаді" № 1913 (т. 1, а. с. 19-22). Цим рішенням затверджені акти про визначення розміру збитків (безпідставно збережених коштів), подані Комісією по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам, згідно з додатками 1-13 до цього рішення.
Так, згідно з додатком № 6 до рішення № 1913 від 08.08.2024 складено акт про визначення розміру збитків (безпідставно збережених коштів) від 31.07.2024. Із зазначеного акта слідує, що Комісія по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам, яка діє на підставі Положення, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2714 від 10.12.2020, розглянувши подані матеріали щодо ПП "ВКП "Бруст", встановила: 
1) земельна ділянка площею 8,5382 га, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4);
2) земельна ділянка використовується ПП "ВКП "Бруст" (код ЄДРПОУ 34542461) з порушенням земельного законодавства без оформлення у встановленому порядку речового права на земельну ділянку, що підтверджується актом № 40 обстеження земельної ділянки Вінницької міської територіальної громади від 31.05.2024, складеним департаментом земельних ресурсів Вінницької міської ради;
3) нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з інформацією та витягами із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, наданими Відділом № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області листом від 24.07.2024 № 838/14-24, складає: 2021 рік - 2372,63 грн/1 кв. м; 2022 рік - 1046,33 грн/1 кв. м; 2023 рік - 1203,28 грн/1 кв. м, 2024 рік - 1099,68 грн/1 кв. м.;
4) станом на дату засідання Комісії до бюджету Вінницької міської територіальної громади за кодом доходів 18010500 (земельний податок з юридичних осіб) та 18010600 (орендна плата з юридичних осіб) протягом періоду, за який визначено розмір збитків, кошти від ПП "ВКП "Бруст", не надходили;
5) період, за який визначено розмір збитків: з 31.07.2021 до 31.07.2024 (за останні три роки до дати засідання Комісії);
6) цільове (функціональне) використання земельної ділянки - 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості;
7) розмір збитків (безпідставно збережених коштів), заподіяних Вінницькій міській територіальній громаді в особі Вінницької міської ради, нараховано за 1096 днів (період з 31.07.2021 до 31.07.2024), для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, у вигляді земельного податку у розмірі 1 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, і становить: 3 319 343, 05 грн, на підставі розрахунку департаменту земельних ресурсів Вінницької міської ради від 31.07.2024;
8) враховуючи п. 4 та п. 7 даного акту, сума збитків до сплати становить - 3 319 343,05 грн (т. 1, а. с. 21-22).

14.08.2024 позивач повторно надіслав рекомендованим листом з повідомленням на адресу керівника ПП "ВКП "Бруст" Сергія Сенелюка повідомлення про те, що на засіданні Комісії по визначенню та відшкодуванню збитків (безпідставно збережених коштів) власникам землі та землекористувачам, яке відбулось 31.07.2024, визначено розмір збитків у сумі 3 319 343, 05 грн, які було заподіяно ПП "ВКП "Бруст" Вінницькій міській територіальній громаді у зв`язку із використанням комунальної земельної ділянки площею 8,5382 га, яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул.Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4). Запропоновано сплатити вказану суму збитків на зазначені в повідомленні реквізити (т. 1, а. с. 23-24).

Таким чином, згідно з актом про визначення розміру збитків від 31.07.2024, затвердженим рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1913 від 08.08.2024, розмір збитків, завданих позивачеві за період з 31.07.2021 по 31.07.2024, становить 3 319 343, 05 грн.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.01.2025 призначено у справі №902/1218/24 комплексну судову земельно-технічну та оціночно-земельну експертизу. Проведення комплексної судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи у справі доручено експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. 
На розгляд судової земельно-технічної експертизи у справі поставлено таке питання:
1) Яка конфігурація та площа земельної ділянки, що перебуває у користуванні Приватного підприємства "ВКП "Бруст" для обслуговування споруди шламонакопичувача площею 109160 кв.м за адресою: вул.Липовецька, б/н (вул.Академіка Янгеля, 4), м.Вінниця, Вінницька обл. ? Вирішити також інші питання, які можуть виникнути в процесі проведення судової земельно-технічної експертизи.
На розгляд судової оціночно-земельної експертизи в справі №902/1218/24 поставлено таке питання:
1) Яка нормативно-грошова оцінка земельної ділянки (за кожен окремий рік періоду з 2021 по 2023 роки), що перебуває у користуванні Приватного підприємства "ВКП "Бруст" для обслуговування споруди шламонакопичувача площею 109160 кв.м за адресою: вул.Липовецька, б/н (вул.Академіка Янгеля, 4), м.Вінниця, Вінницька обл. ? Вирішити також інші питання, які можуть виникнути в процесі проведення судової оціночно-земельної експертизи.
Витрати за проведення судової експертизи покладено на ПП "ВКП "Бруст" та зобов`язано останнє здійснити оплату за проведення судової експертизи протягом 3-х днів з дня отримання рахунку, докази про що надати суду (платіжне доручення, квитанція тощо).

Супровідним листом № 902/1218/24/557/25 від 03.06.2025 на адресу відповідача було надіслано копії рахунків для оплати вартості експертних послуг. Згідно з трекінгом поштових відправлень АТ "Укрпошта", вказану кореспонденцію було вручено представнику ПП "ВКП "Бруст" 11.06.2025.

Проте 24.07.2025 до суду надійшло повідомлення Вінницького відділення КНДІСЕ №2658/734-4-25/21 від 21.07.2025 про неможливість проведення експертизи у справі №902/1218/24, оскільки станом на 21.07.2025 ПП "ВКП "Бруст" не було забезпечено оплату експертних послуг.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 04.08.2025 провадження у справі поновлено, подальший розгляд справи по суті здійснено за наявними у ній матеріалами, які надали учасники процесу.

Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради "Про упорядкування адрес нерухомого майна" від 14.08.2025 № 1924, відповідно до якого адресу споруди шламонакопичувача загальною площею 109 160 кв.м упорядковано з вул. Липовецької, б/н на вул. Батозьку, 1-Е в м. Вінниці.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога Вінницької міської ради до ПП "ВКП "Бруст" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 3 319 343,05 грн за період з 31.07.2021 по 31.07.2024 на підставі положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Надаючи правову оцінку обставинам у справі, колегія суддів зазначає, що згідно з статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 ЗК України).
У частині першій статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому орендна плата справляється у грошовій формі.
У пункті 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, і не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пункт 288.5 статті 288 ПК України).
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а також застосування передбачених законом способів захисту прав.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію розміру неотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).
У спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до моменту оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку статті 1212 ЦК України. Тобто в такому разі суд керується тим, що фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе грошові кошти, які мав заплатити за користування нею, отже, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17.
У частині першій статті 79 ЗК України передбачено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

У справі, яка переглядається, суд встановив, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22.09.2006 ПП "ВКП "Бруст" належить на праві власності споруда шламонакопичувача загальною площею 109160 кв. м, яка знаходиться у м. Вінниці по вул. Липовецькій, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4). На даний час вул. Батозьку, 1-Е згідно рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 14.08.2025 № 1924.
Право власності зареєстровано за ПП "ВКП "Бруст" 29.09.2006.

Колегія суддів зазначає, що згідно з частиною 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частини 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.
Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (частина 1 ст. 657 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на момент укладення договору купівлі-продажу від 22.09.2006 та реєстрації за відповідачем права власності) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. 

Отже, після укладення договору купівлі-продажу від 22.09.2006 споруди шламонакопичувача загальною площею 109160 кв. м та державної реєстрації права власності на неї у відповідача як покупця могло б виникнути право користування земельною ділянкою, на якій розташоване вказане майно.

Незважаючи на те, що вказане майно не може бути відокремлене від земельної ділянки, на якій воно розташоване, зазначеними положеннями закону було врегульовано правовий режим нерухомого майна і правовий режим земельних ділянок, на яких воно розташовано, а отже, користувач земельної ділянки зобов`язаний сплачувати за користування нею певну плату, що відповідає положенням ст. 206 ЗК України, та оформити право користування земельною ділянкою.
Відповідно до частини першої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Згідно з частинами першою та другою статті 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Водночас до правовідносин, які виникли між сторонами безпосередньо у цій справі, щодо виникнення прав у відповідача на земельну ділянку має застосовуватися спеціальна норма закону, а саме стаття 120 ЗК України у редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу, у якій не передбачалося необхідності формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав під час придбання нежитлових будівель (споруд). Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №644/3932/18-ц (провадження № 61-6606св20).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) виклала правовий висновок про те, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомо ще за часів Давнього Риму (superficies solo cedit - будівництво приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він передбачений як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані.
Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто, крім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, інакше вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Таким чином, положення глави 15, ст. ст. 120, 125 ЗК України, ст. 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на її території будівлі або споруди, особа, яка придбала такий об`єкт, стає фактичним користувачем цієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розміщений, а відносини з фактичним користуванням земельною ділянкою без оформлення права на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом умовними. Подібні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе вартість, яку має заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути таку вартість власнику земельної ділянки на підставі положення частини першої статті 1212 ЦК України.

Із урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку, що до правовідносин, які виникли між сторонами, має застосовуватися спеціальна норма закону, а саме ст. 120 ЗК України (у відповідній редакції), у якій не передбачалося необхідності формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав під час набуття у власність нежитлових будівель, таким чином, для застосування положень ст. 1212 ЦК України не є обов`язковим встановлення сформованості земельної ділянки.
Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.07.2024 у справі № 644/8837/19 (провадження № 61-12714св23), від 05.02.2025 у справі № 645/1040/19.

Апеляційний господарський суд зазначає, що ПП "ВКП "Бруст", як власник споруди шламонакопичувача площею 109 160 кв. м за адресою: м. Вінниця, вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4, на даний час - вул. Батозька, 1-Е), яку було придбано 22.09.2006, договір оренди земельної ділянки з Вінницькою міською радою (як власником землі) не уклало.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку, на якій розташоване належне йому нерухоме майно, за відсутності оформлених у встановленому законом порядку правовстановлюючих документів. При цьому будь-яка плата за користування зазначеною земельною ділянкою відповідачем не здійснюється, а докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Водночас суд звертає увагу на те, що використання ПП "ВКП "Бруст" земельної ділянки загальною площею 8,5382 га за адресою: м. Вінниця, вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4, на даний час - вул. Батозька, 1-Е), за відсутності зареєстрованого у встановленому законодавством порядку речового права на неї та без сплати місцевого податку (орендної плати, земельного податку) не відповідає вимогам ст. 13, 14, 142-144 Конституції України, ст. 96, 125, 126, 206 ЗК України та ст. 4, 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

З огляду на викладене, ПП "ВКП "Бруст", як власник розташованого на цій земельній ділянці нерухомого майна, без належної правової підстави за рахунок власника землі зберегло (заощадило) кошти, які мало сплатити за фактичне користування нею, а тому зобов`язане повернути їх власнику на підставі статті 1212 ЦК України.

Колегія суддів приймає до уваги, що актом обстеження земельної ділянки № 40 від 31.05.2024 (т. 1, а. с. 9-10) та доданим до акту Кадастровим планом (т. 1. а. с. 12), розробленим сертифікованим інженером-землевпорядником МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування та архітектури" встановлено факт використання відповідачем земельної ділянки комунальної власності саме площею 8,5382 га за адресою: м.Вінниця, вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4, на даний час - вул. Батозька, 1-Е). 
Також встановлено, що вказана ділянка межує із земельними ділянками з кадастровими номерами 0510136300:01:022:0010 та 0510136300:01:022:0009. На цій ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна - частина інженерної споруди шламонакопичувача загальною площею 109 160,00 кв.м, яка на праві приватної власності належать ПП "ВКП "Бруст". 

Суд апеляційної інстанції враховує, що Кадастровим планом встановлено фактичні межі та конфігурацію земельної ділянки. Зазначений документ, як доказ у справі, містить детальні відомості про лінійні проміри та координати ділянки, що дозволяє суду ідентифікувати її місцезнаходження та площу.
Окрім того, суд враховує, що на відповідача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн за використання земельної ділянки орієнтовною площею 11,0 га у м. Вінниці по вул. Липовецькій (б/н) без правовстановлюючих документів, що підтверджується постановою № 184 від 19.12.2007. Водночас цією ж постановою встановлено, що на зазначеній земельній ділянці розташована споруда шламонакопичувача загальною площею 109 160 кв. м.

Також в процесі судового розгляду в суді апеляційної інстанції було встановлено факт звернення відповідача до позивача із заявою про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м. Вінниця, вул. Батозька, 1-Е. При цьому відповідач визначив площу земельної ділянки, необхідну йому для обслуговування нерухомого майна, у розмірі, що перевищує 8,5382 га. Дані обставини представник відповідача не спростував та під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не заперечував.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що сукупність наявних у матеріалах справи доказів підтверджує факт використання відповідачем земельної ділянки саме в тих межах та площі, які стали базою для нарахування безпідставно збережених коштів у цій справі, а саме - 8,5382 га.

Доводи відповідача щодо необґрунтованості визначеної позивачем площі земельної ділянки (8,5382 га) розцінюються судом як безпідставні. Обставини розташування належного відповідачу нерухомого майна на спірній земельній ділянці, а також факт володіння цим майном на праві власності протягом усього періоду нарахування безпідставно збережених коштів, не були спростовані відповідачем ні у суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 12 Закону України "Про оцінку земель" регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5 - 7 років (стаття 18 Закону України "Про оцінку земель").
Відповідно до статті 20 Закону України "Про оцінку земель" за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.
Частиною другою статті 20 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до пункту 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення станом на 1 січня поточного року, за певною формулою (пункт 289.2 статті 289 ПК України).
Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.
Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію, згідно з якою для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.

Як встановлено апеляційним судом із акту визначення розміру збитків (безпідставно збережених коштів) від 31.07.2024, у період з 31.07.2021 по 31.07.2024 земельна ділянка площею 8,5382 га перебувала у користуванні відповідача, що підтверджується актом обстеження від 31.05.2024 № 40. При цьому встановлено, що протягом зазначеного періоду орендна плата за фактичне користування земельною ділянкою, як і земельний податок, від ПП "ВКП "Бруст" до бюджету територіальної громади не надходили (т. 1, а. с. 21, 22).

Колегія суддів зазначає, що розмір безпідставно збережених коштів, заподіяних Вінницькій міській територіальній громаді в особі Вінницької міської ради, нараховано за період у 1096 днів (з 31.07.2021 по 31.07.2024). Розрахунок здійснено для земельної ділянки з цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Сума нарахувань становить 3 319 343, 05 грн та визначена у вигляді земельного податку у розмірі 1 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на підставі розрахунку Департаменту земельних ресурсів Вінницької міської ради від 31.07.2024 (т. 1, а. с. 21, 22, 29). 

Із матеріалів справи вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно інформації та витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, наданими Відділом №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області листом від 24.07.2024 № 838/14-24 (т. 1, а. с. 25-28) складає: 2021 рік - 2 372,63 грн/1 кв.м., 2022 рік - 1043,33 грн/1 кв.м., 2023 рік - витяг з НГО не формувався, 2024 рік - 1099,68 грн/1 м.кв.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що у зв`язку з відсутністю у відповіді Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області відомостей про нормативну грошову оцінку (НГО) за 1 кв.м земельної ділянки за 2023 рік, розрахунок цього показника було здійснено позивачем шляхом індексації. Зокрема, показник НГО, що діяв у 2022 році (1 046,33 грн), було помножено на коефіцієнт індексації за 2022 рік - 1,15 (згідно з офіційними даними Держгеокадастру), що в результаті становить 1 203,28 грн. 
Вказаний розрахунок відповідає положенням п. 289.1 – 289.3 ст. 289 Податкового кодексу України та є методологічно обґрунтованим, а тому береться судом до уваги як належна база для обчислення суми позову.

В той же час, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду у справі № 905/1680/20 зазначено, що належними доказами нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди; довідка із Державного земельного кадастру; витяг із Державного земельного кадастру; висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98 - 103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі №905/1680/20 відступила від попереднього висновку Верховного Суду у складі КГС, що під час стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Колегія суддів зазначає, що інформація про нормативну грошову оцінку (НГО) земельної ділянки за адресою: м. Вінниця, вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4), зокрема показники вартості 1 кв. м у 2021– 2022 роках, надана листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 24.07.2024 № 838/14-24, є належним та допустимим доказом у розумінні статей 76, 77 ГПК України, а тому доводи апелянта про неналежність доказів нормативної грошової оцінки є безпідставними.

При цьому суд відхиляє доводи апелянта щодо відсутності у тексті наданої інформації дати чи номера документу, оскільки вказане не впливає на її юридичну силу, так як відповідь надана компетентним органом у межах його повноважень та у встановленому законом порядку.

Крім того, господарський суд враховує, що постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 у справі № 902/1217/24, яка набрала законної сили, за позовом Вінницької міської ради до ПП "ВКП "Бруст" про стягнення безпідставно збережених коштів, було встановлено та підтверджено наступні обставини:
"Приписами абзацу другого пункту 4.3. Положення "Про комісію по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам" у редакції затвердженій рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.10.2020 № 2714 визначено, що при використанні земельної ділянки за відсутності рішення Вінницької міської ради про надання земельної ділянки у користування (оренду), збитки визначаються у розмірі земельного податку за ставкою, яка діяла в період виникнення збитків з урахуванням цільового (функціонального) використання земельної ділянки.
Згідно Додатку № 9 до рішення Вінницької міської ради від 27.06.2018 № 1231 "Про внесення змін до рішення міської ради від 23.01.2015 № 1984 "Про встановлення місцевих податків і зборів та затвердження Порядків їх справляння" (зі змінами) з врахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 № 483 "Про затвердження форм типових рішень про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" на 2019 та наступні роки для земель громадської забудови із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) та цільовим призначенням для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (03.15) ставка земельного податку встановлена у розмірі 1 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
У свою чергу, згідно Додатку № 9 до рішення Вінницької міської ради від 25.06.2021 №469 "Про встановлення місцевих податків та зборів на території Вінницької міської територіальної громади та затвердження Порядків їх справляння" з урахуванням змін внесених рішенням Вінницької міської ради від 24.06.2022 № 1085 для земель громадської забудови із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) ставка земельного податку встановлена у розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та для земель із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (03.15) ставка земельного податку встановлена у розмірі 1 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки".

Колегія суддів у справі № 902/1218/24 зазначає, що розрахунок безпідставно збережених коштів здійснено позивачем у розмірі ставки земельного податку, що діяла у періоді нарахування від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що відповідає положенням податкового законодавства.

Апеляційний господарський суд, перевіривши поданий позивачем розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нарахування безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки загальною площею 8,5382 га за адресою: за адресою: м. Вінниця, вул. Липовецька, б/н (вул. Академіка Янгеля, 4, на даний час - вул. Батозька, 1-Е), здійснено у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідач власного контррозрахунку заявлених до стягнення сум суду не надав, арифметичну правильність обчислень позивача не спростував та не надав доказів, які б свідчили про помилковість застосованих показників нормативної грошової оцінки чи коефіцієнтів індексації.

З огляду на приписи статей 74, 79 ГПК України, за умови надання позивачем належного обґрунтування суми позову та відсутності аргументованих заперечень (контррозрахунку) з боку відповідача, суд апеляційної інстанції вважає розрахунок позивача доведеним та обґрунтованим.

Із урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для стягнення з ПП "ВКП "Бруст" на користь Вінницької міської ради безпідставно збережених коштів у сумі 3 319 343, 05 грн.

Доводи відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування ухваленого у справі рішення суду, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції. 

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (справа Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010) зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 15.12.2025 у справі № 902/1218/24 ґрунтується на повній та всебічній оцінці обставин справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ПП "ВКП "Бруст" - без задоволення.
Судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ВКП "Бруст" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 15.12.2025 у справі №902/1218/24 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений 31 березня 2026

Головуючий суддя Олексюк Г.Є. 

Суддя   Петухов М.Г. 

Суддя   Маціщук А.В.